Známe nové Mistry tradiční rukodělné výroby Královéhradeckého kraje :: JsmeUspesni.cz "Rada Královéhradeckého kraje udělila titul Mistr tradiční rukodělné výroby Královéhradeckého kraje Petře Hartmanové za výrobu ozdob z foukaných skleněných perlí, Karlu Kysilkovi za propagaci a udržování podkovářského umění a Janu Mertovi, Jakubu a Martinu Sochorovi za předávání znalostí výroby betlémů v rámci rodinné tradice," uvedl hejtman Královéhradeckého kraje Jiří Štěpán. Titul Mistr tradiční rukodělné výroby Královéhradeckého kraje udělují krajští radní za významný přínos v oblasti tradiční lidové kultury. Cenu získávají tvůrci v oborech tradičních lidových řemesel a ti, kteří se významně zasloužili o jejich udržování a rozvoj. "Smyslem je nejen ocenit dovednosti výrobců, ale také je podpořit a tím přispět k zachování tradičních technologií. Ocenění je obdobou titulu Nositel tradice lidových řemesel, který uděluje Ministerstvo kultury ČR. Cena navazuje na ocenění Zlatý kolovrat, které Královéhradecký kraj předával od roku 2002," připomněla náměstkyně pro školství a kulturu Martina Berdychová. Letošní laureátkou ocenění je Petra Hartmanová z Vrchlabí, která se věnuje výrobě ozdob z foukaných skleněných perlí a také předává toto umění zájemcům během workshopů. Za svoji kolekci interiérových ozdob "Geometric" byla navržena na cenu Czech Grand Design 2018. Další oceněný řemeslník je Karel Kysilka, který se věnuje podkování koní, speciálnímu podkování, ortopedickému podkování a podkování nemocných kopyt. "Podkovářství patří k řemeslům, které není v současné době běžné, ale je stále velmi potřebné. Podkovář musí být schopen vyrobit jakoukoliv podkovu pro určité kopyto. Pan Kysilka vede třetí ročníky oboru podkovář a zemědělský kovář na podkovářské praxi ve Střední škole řemeslné Jaroměř a také o podkovářství poutavě přednáší a účastní se některých řemeslných jarmarků," vysvětluje náměstkyně Berdychová. Titul Mistr tradiční rukodělné výroby Královéhradeckého kraje udělili radní také Janu Mertovi a Jakubu a Martinu Sochorovi. Tato betlémářská rodina z Hradce Králové se věnuje výrobě betlémů 30 let. Sbírání a vystavování betlémů ji provází dokonce ještě déle. Před více než sto lety začal Bohuslav Sochor budovat rodinnou sbírku betlémů, kterých shromáždil několik desítek a každoročně je ve svém domě ve Dvoře Králové nad Labem vystavoval. V tradici pokračoval Jan Merta (narozen 1927), který se začal výrobě betlémů věnovat před více než 30 lety při svém odchodu do penze a dosud i přes svůj vysoký věk aktivně vyřezává. Vytvořil několik souborů betlémů, které udivují precizními detaily. Vnuk Jana Merty a Bohuslava Sochora Jakub Sochor začal s vyřezáváním betlémů v roce 2005, kdy si půjčil od dědy Jana nožík a kousky lipového dřeva. Postupně začal vyrábět různé betlémy, které umístil například do skříněk, vyřezal soubory z jednoho kusu dřeva či betlém do skořápek různých ořechů. Jakub pro betlémářství nadchl i svého otce Martina Sochora, kterého před několika lety oslovil, zda by mu nepomohl s "rozpohybováním" figur darovníků. Společně vytvořili první mechanický betlém, ve kterém je více než stovka postaviček. Oba ve výrobě betlému tradiční metodou pokračují dodnes.


Tmavý zářič IRD 3200 - TROTEC IRD 3200 Hlavní stránka Nacházíte se zde: trotec.com - Produkty a služby - Produkty ‐ HomeComfort - Vytápění - Infračervená sálavá topidla - Tmavý zářič IRD - Tmavý zářič IRD 3200 Tmavý zářič IRD Tmavý zářič IRD 3200 Výkonné řešení vytápění bez vytváření světla Vzhledově atraktivní řešení pro chráněné venkovní prostory Ve svém hliníkovém pouzdře je tento tmavý zářič IRD 3200 inovativním a esteticky vydařeným konstrukčním řešením a první volbou. Díky mimořádnému výkonu 3200 W je přístroj kromě toho také optimálně využitelný pro venkovní prostory v architektonicky náročném designu. Ať už se jedná o vybavení luxusních gastronomických provozoven či použití v náročném privátním prostředí. Přístroj IRD 3200 zapadne díky svému minimalistickému, a současně stylovému designu skvěle do každého moderního prostředí. V exteriéru zajistí tento výkonný přístroj příjemné teplo, který lze jej pohodlně přepínat také pomocí IR dálkového ovládání ve 3 stupních vytápění, čímž zářič pokrývá rozsáhlou vytápěnou plochu. Díky svému nastavitelnému úhlu sklonu až o 90° obsáhne tmavý zářič kromě toho velký úhel záběru. Tmavý zářič vytváří své příjemné infračervené teplo a zároveň nemá viditelnou a jasně svítivou topnou trubici, jako je tomu u běžných přístrojů. Namísto trubice je přístroj vybaven topnou spirálou z nerezavějící oceli zabudovanou do hliníku – zdroj tepla tedy zůstává neviditelný. Perfektní a elegantní řešení pro takové prostory, kde by mohlo dojít k rušení světlem, pokud by to bylo např. v rozporu se stávajícím konceptem osvětlení. Výkon, elegance, komfort – spojené v jednom špičkovém přístroji Díky tomu, že vytváří čisté teplo bez kondenzace, zápachu, hluku a bez víření prachu, je toto sálavé topidlo vhodné i pro alergiky. Přístroj se přitom dobře uplatní ve venkovním prostředí jako důmyslný produkt, neboť je chráněn před prachem a stříkající vodou podle stupně krytí IP55. Vzhledem k tomu, že IRD 3200 vydává svou energii záření především ve infračerveném spektru středních a dlouhých vln, umožňuje stejnoměrnou a cílenou distribuci tepla, aniž by docházelo k ohřevu okolního vzduchu. Proto je velmi vhodný pro prostory chráněné před větrem, jako jsou terasy, balkony, venkovní gastronomické prostory. Přístroj IRD 3200 je doplněn 24hodinovým časovačem, kontrolkou provozu a LED displejem. Tmavý zářič je navíc vhodný jak pro montáž na stěnu, tak i na strop – držák pro obě možnosti je součástí dodávky. Přístroj je bezúdržbový, neboť již není nutná výměna žárovek. Video k výrobku přístroje IRD 1200 / IRD 1800 / IRD 2400 / IRD 3200: Příjemné teplo pro venkovní prostory chráněné před větrem – Informujte se o tmavých zářičích IRD 1200 / IRD 1800 / IRD 2400 / IRD 3200 v našem videu k výrobku. Podívejte se hned teď! Topidlo IRD 3200 zaujme svými praktickými detaily: Bočně umístěný spínač ZAP/VYP a integrovaný displej indikují provozní stav. Integrovaný držák nabízí možnost montáže na stěnu nebo strop. Dálkové ovládání jako součást dodávky umožňuje pohodlnou obsluhu přístroje IRD 3200. Hlavu sálavého topidla lze nastavit plynule až do úhlu sklonu 90°, a tím lze pokrýt mimořádně velký rozsah účinku. Ideální pro gastronomii a hotely: Nabídněte svým hostům i v chladnějším období posezení v teple na vaší venkovní terase. Přístroj IRD 3200 umožní vašim hostům, aby si mohli svůj pobyt v lázeňském hotelu užívat kdykoliv během roku. Užijte si sami i při chladnějších večerech příjemnou pohodu na terasách nebo balkonech. Všechny Tmavý zářič řady IRD v přímém porovnání Abyste měli možnost najít přesně ten správný Tmavý zářič řady IRD, který potřebujete , můžete zde v přehledu vzájemně porovnat všechny Tmavý zářič řady IRD od firmy Trotec. Přístroje IR-B a IR-C zajišťují příjemné teplo bez emise světla Stejnoměrné a cílené rozdělení tepla Čisté, bez kondenzace, bez zápachu a naprosto bez hluku Bez víření prachu, proto vhodné pro alergiky Chráněno proti stříkající vodě a proudu vody, třída ochrany IP55 3 topně stupně, až po 3200 wattů Designový hliníkový kryt Nastavitelný úhel sklonu – s velkým úhlem záběru Včetně nástěnného a stropního držáku Přehled maximální topné plochy infračerveného sálavého topidla 3 200 W: topný výkon na m2 infračerveným topidlem s výkonem s 3 200 W Vně Chráněná oblast: cca 150 W/m2 cca 21 m2 cca 250 W/m2 cca 12 m2 Topná plocha infračerveného sálavého topidla s výkonem 3 200 W Chcete-li vypočítat požadovaný topný výkon ve wattech pro velikost vaší místnosti, můžete postupovat následovně: Vzorec: m2 x W/m2 = W Plocha místnosti (m2) x doporučený topný výkon na metr čtvereční (W/m2) = potřebný topný výkon infračerveného sálavého topidla (W) Pro místnost o velikosti 32 m2 s velmi kvalitní izolací je doporučení potřeby topného výkonu: 32 m2 x 100 W/m2 = 3 200 W Stupeň krytí IP55 – chrání proti vodě, vlhkosti a prachu Infračervené topidlo je k dostání v mnoha různých provedeních pro vnitřní i venkovní použití. Při výběru správného zařízení hraje důležitou roli, zda může být vaše sálavé topidlo v místě jeho instalace vystaveno vodě nebo velkému množství prachu. Pokud je sálavé topidlo instalováno například v koupelně, funguje při velmi vysoké vlhkosti. Navíc může v závislosti na místě jeho instalace zasáhnout jeho pouzdro také proud vody. Pokud máte infračervené sálavé topidlo nainstalované na terase, mělo by být schopné odolat občasnému, ale i prudkému dešti. Sálavá topidla v dílnách by opět měla mít určitou ochranu proti prachu. Stupeň krytí IP55 zaručuje, že se nemůže v přístroji ukládat prach, a že topidlo může odolat tryskající vodě ze všech stran. Robustní konstrukce je vhodná pro instalaci na balkónech a terasách, nebo pro použití v zimních sportovních akcích. Díky jejich těsnosti proti prachu můžete tato sálavá topidla použít také v průmyslových halách. Tmavý infrazářič IRD 3200 IRD 3200 poskytuje rovnoměrné a cílené rozložení tepla, takže do okolního vzduchu neuniká zbytečná energie. Proto je tmavý infrazářič s velkým tepelným výkonem také velmi energeticky efektivní. Ušetříte: 4.216,93 CZK 10.804,76 CZK 6.587,83 CZK vč. DPH zobrazit cenu netto vč. DPH Ušetříte: 5.102,49 CZK 13.073,76 CZK 7.971,27 CZK vč. DPH zobrazit cenu netto bez DPH Videu k výrobku


Blu-ray | Svatební video | Jiří Májek | Svatební kameraman Na svatbu Simony a Ondřeje jsem se dlouho těšil. Vždy mne lákalo nádherné prostředí Jizerských hor a okolí Liberce. A i když jsem ve svatební den najel autem tam i zpět přes 700 kilometrů a strávil na nohou téměř 24 hodin, stálo to zato. Simona a Ondřej měli svatební obřad v nádherném opuštěném kostelíku na pokraji Liberce. Svatební hostinu pak v nedaleké restauraci. Zde jsem se také po delší době setkal s fotografkou Zuzanou Scharf.


source: CulturaX

text: Další setkání klubu Diamant se tentokrát uskutečnilo v jediném českém cognac baru U staré studny na Malé Straně. Místo setkání nebylo vybráno náhodně. Po večeru, v jehož průběhu byli slavnostně přijati noví členové a po diskusi s mimořádně zajímavým hostem z oblasti developmentu, totiž... Technologie vládnou světem a i v následujících 10 letech budou hrát významnou roli ve společnosti a konkurenceschopnosti firem. Globální stratég, kouč a mentor Jan Mühlfeit přijal pozvání a společně s šéfredaktorem MF Dnes Jaroslavem Pleslem pohovořil o nových trendech v informačních... Klub Diamant pro své členy připravil jedno z dalších atraktivních diskusních fór, které se uskutečnilo už 9. 4. 2015 v kongresovém centru VŠFS. Na téma společenského chování, stylu oblékání a jeho významu v dnešní době pohovořil odborník na protokol pan Cyril Svoboda - bývalý předseda KDU-ČSL a... Při příležitosti prvního setkání klubu Diamant v roce 2015, které se konalo v restauraci Aureole v 27. patře pražské City Tower, hosty nejprve pozdravila rektorka univerzity VŠFS a zároveň čestná předsedkyně klubu Diamant Bohuslava Šenkýřová, jejíž milou povinností bylo také předání plaket jeho... Klub Diamant měl tu výjimečnou možnost uspořádat setkání s jedním z kandidátů na prezidentský post panem Přemyslem Sobotkou, a to přímo na půdě Senátu Parlamentu České republiky. Členové klubu Diamant dostali možnost diskutovat s 1. místopředsedou o jeho kandidatuře a aktuálních politických... V kongresovém centru Antona Siekela Vysoké škole finanční a správní se uskutečnilo v řadě již druhé velmi úspěšné Investiční fórum, které jeho účastníkům radilo, kde je v aktuálních měsících dobré investovat. V rámci několika komentovaných bloků předních ekonomů a investičních poradců představil... První Investiční fórum, které proběhlo 21. června 2012 na půdě VŠFS, se setkalo s velkým úspěchem a klub Diamant byl jeho hrdým partnerem. Program složený z několika přednáškových bloků se zabýval vývojem kapitálových, měnových a komoditních trhů druhé poloviny roku 2012. V závěru programu pak... Slavnostní večeře s rektorkou, která proběhla dne 27. ledna 2011 v reprezentativním prostředí salonku Boccacio Grand Hotelu Bohemia, byla první společenskou událostí nově vznikajícího absolventského klubu Diamant. Myšlenka založení klubu vznikla na popud absolventa VŠFS Ing. Antona Siekela,...


by Meg 08. 12. 2015 19. 07. 2016 09 comments on “Vánoční arašídové macarons s rybízovým želé” Pepina , 16. 12. 2015 at 10.24 Direct link to comment Meg , 02. 02. 2016 at 19.57 Direct link to comment Nella , 02. 01. 2016 at 20.03 Direct link to comment Šárka , 21. 04. 2016 at 13.01 Direct link to comment Meg , 19. 07. 2016 at 10.26 Direct link to comment Kristyna , 11. 12. 2016 at 19.38 Direct link to comment Meg , 22. 01. 2017 at 18.52 Direct link to comment Iva , 25. 06. 2017 at 14.45 Direct link to comment Meg, tento recept je báječný. Vyzkoušela jsem jich více, ale povedou se vždy jen podle toho vašeho :) Dnes jsem je zkusila zase, po “šňůře proher” s jinými recepty z lískových ořechů, a vypadají božsky a přesně tak jak mají :) Díky moc Meg , 23. 08. 2017 at 22.54 Direct link to comment


Od sestupové příčky totiž Kroměříž dělí jen čtyři body, proto lze čekat dobře motivovaného soupeře. "Navíc jde o houževnatý, bojovný tým," popisuje trenér největší přednosti soupeřova týmu, "tím nahrazují i to, že ve svém středu nemají výrazné osobnosti."


source: fineweb

text: Vysoké denní teploty přinesly večer bouřky. Začaly na Šumavě. "Postupují přes okresy Klatovy, Prachatice, Strakonice dále k severovýchodu a pravděpodobně zasáhnou okresy Písek, Příbram, Tábor, Benešov," informovali meteorologové v neděli odpoledne. Jak se chránit před bouří Před silným větrem doporučují meteorologové zajistit okna i dveře, sklidit zahradní nábytek, slunečníky a ostatní volně položené věci ze zahrad a dvorků. Dávat pozor na lámající se větve stromů a chránit se před zásahem bleskem. Silné bouřky večer stále přetrvávaly i v Jeseníkách, v okrese Bruntál. Na Vysočině spadl strom na silnici z Třeště do Batelova a komunikaci zcela uzavřel. Problémy se spadlými stromy jsou také na silnici I/38 u Božejova na Pelhřimovsku nebo u Velkého Beranova na Jihlavsku. Přímo v Pelhřimově je kvůli přívalům vody neprůjezdná Myslotínská ulice. Na silnici první třídy I/34 musí policisté odklánět provoz po jiných ulicích. Hasiči tam nasazují techniku k odčerpání vody. Silný déšť komplikuje dopravu také na dálnici D1, nejvíc zatím podle silničářů na 86. kilometru. K popadaným stromům museli hasiči vyjíždět také na Českokrumlovsku. Uzavřely železnici mezi Rybníkem a Lipnem nad Vltavou. Provoz na trati u Vyššího Brodu je zastaven od 20:45 a měl by se obnovit zhruba ve 23:00. Aktuální radarový snímek srážek nad Českou republikou. Více na Pocasi.iDNES.cz Večer meteorologové uváděli, že bouřky z Prachaticka a Českokrumlovska směřují k severovýchodu a postupně by měly zasáhnout jen většinu Jihočeského kraje. "Přes jižní Čechy postupují k severovýchodu intenzivní bouřky doprovázené lokálně krupobitím a nárazy větru ojediněle kolem 25 m/s," uvedli na webu. Teploty na většině míst v Česku překročily dosavadní maxima I v neděli padaly teplotní rekordy na území většiny krajů České republiky. Nové hodnoty museli přepsat na 33 stanicích Českého hydrometeorologického ústavu (ČHMÚ). Nejvyšší teplotu 35,8 stupně Celsia naměřili ve Strážnici v Jihomoravském kraji. Na 19 stanicích teplota překročila hranici 34 stupňů. Pro Moravu meteorologové předpovídali teploty kolem 34 stupňů Celsia a jejich předpověď byla zcela správná. V Karviné bylo 34,9 stupně, v Javorníku 34,6 a ve Valašském Meziříčí 34,5 stupně Celsia. Lidé v horku kolabovali Teploty nad 30 stupňů způsobují problémy zejména starším a nemocným lidem. Pražští záchranáři zaznamenali až o dvacet procent víc výjezdů k lidem, kteří zkolabovali nebo se jim náhle přitížilo. V jižních Čechách byla situace ještě horší. Záchranáři vyjížděli k 250 případům, zatímco normálně jich bývá kolem 170. Lékaři v těchto dnech doporučují omezit fyzickou zátěž, nepobývat na přímém slunci v poledních a odpoledních hodinách a zvýšit příjem tekutin. Stovka rekordů padla také v sobotu, na více než sto stanicích (o rekordní sobotě více zde). Noc na neděli pak přinesla do západní části republiky silné bouřky. Největší škody zanechaly v Karlovarském kraji, kde hasiči museli odstraňovat několik popadaných stromů (jak bouřka vyplavila i batůžkáře na festivalu ve Varech, čtěte zde). Vedro k padnutí je v celé Evropě Na východě Španělska naměřili meteorologové přes 40 stupňů. Ve vedrech se tam rozhořely nejhorší požáry za několik desetiletí. Plameny zničily kolem Valencie celé oblasti. Přes 35 stupňů ve stínu zaznamenali například v Itálii, Chorvatsku, Maďarsku, Rumunsku nebo v Bulharsku. S nadměrně vysokými teplotami se potýká také Rakousko. Itálie má za sebou podle místních meteorologů druhý nejteplejší červen všech dob. Tamější zemědělci se obávají o úrodu, kvůli suchu se tenčí zásoby vody. Během týdne tam měli teploty kolem 40 stupňů. Německo sužovaly o víkendu silné bouřky. V Bavorsku orkán vyvrátil z kořenů strom, který spadl na automobil a zabil jeho majitelku. V Hesensku bojuje o život golfistka, kterou zasáhl blesk. Bouřka působila problémy také na několika německých festivalech.


text: Trojkoruna – DISTANC.cz Home > Tag Archives: Trojkoruna Tag Archives: Trojkoruna Favorit favoritů, ryzák California Chrome byl krutě poražen v Belmont Stakes a v pořadí dvanáctou Trojkorunu USA si tedy na hlavu nenasadil. Dostih vyhrál doslova o pár centimetrů Tonalist (7:1), druhý skončil Commissioner (25:1). Ve 146. ročníku Belmont Stakes (2400 metrů, dotace vítězi 620 000 USD) nastupoval vítěz Kentucky Derby a Preakness Stakes, ... Trojkoruna číslo 12: California Chrome? Tříletý ryzák California Chrome je momentálně nejvíce sledovaným dostihovým koněm světa. Pokud zvítězí tuto sobotu v Belmont Stakes, stane se teprve dvanáctým majitelem Trojkoruny USA. Naposledy se to totiž podařilo hřebci Affirmed v roce 1978. California Chrome neprohrál od loňského 22. prosince . Dva dny před Štědrým dnem si udělal ze soupeřů ...


7. 10. 2009 Syndicate po letech Pokračování Syndicate Wars nesplnilo to, co hráči chtěli a od té doby je hra v zapomění. Nyní ovšem Peter Molyneux vytasil myšlenku oživení tohoto tématu, což osobně vítám. V hlavě se mi začaly ujasňovat myšlenky, jak by tato nová hra, pokud skutečně bude, NEměla vypadat. Jedna věc je jasná - koncept původních Syndicate je dneska nejen neprodejný, ale také velice těžko atraktivní a zábavný. Nutnost téma hry notně rozvinout je jasná. Přemýšlel jsem nad tím a k ujasnění myšlenek mi pomohla také debata na diskuzáku (když škrtnu hlasy volající po zamítnutí případného pokračování). Zamyslel jsem se nad motivem původní hry. Slovo "syndikát" označuje původně obchodnické spolčení. Ve hře samotné jsme ale dělali spíše věci, které se netýkaly nekalých aktivit obchodních, ale spíše zprostředkování situace pro další kejkle, které jsme ale ve hře neovládali. Takže jsme zabíjeli významné lidi, přesvědčovali vědce, aby pracovali pro nás a "mimochodem" jsme mohli masakrovat civilisty, což hře vyneslo nálepku "hraní této hry z vás udělá masové vrahy". Jádro hry tedy spočívalo zejména ve vylepšování našich kybernetických agentů, zlepšování jejich výbavy, vynalézání a samozřejmě tím hlavním byla akce. Na rok 1993 velice úspěšný koncept. U hry na rok 2010 bych ale zásadně rozvinul všechny jmenované složky plus navíc vypracoval globálnější koncepci vysoko nad rámec původní hry. Dostaneme se zhruba 1000 do takové míry konceptu, kterou měl před patnácti lety původní gamedesigner a musel ji derivovat kvůli omezenému výkonu počítačů. Hru si představuji rozdělenou na několik hlavních částí. Jednak by zde byly státy, podobně, jako v původní hře. Dále by v každém státě bylo několik měst, jako centra vlivu. Podstatné je, že naše korporace je ilegální spolčení (ne nepodobné Socka Nostra), které by v žádném případě nemělo být provaleno. Druhou podstatnou věcí je, že syndikát potřebuje pro svou existenci peníze, které získává od podnikatelů, šejků, králů a dalších politicky aktivních osob, které potřebuji pomoci v hájení svých zájmů. Vyplývá z toho, že pro zadavatele je velice důležité veřejné mínění, neboť díky němu jsou u moci a díky tomu mají peníze, které potřebujeme i my. Jistě, nějaký podnikatel v Horní Dolní může chvíli platit naše účty za to, že vypálíme nějaký konkurenční podnik za rohem, ale čím výše půjdeme, tím budeme muset být diskrétnější a ne vždy se držet násilí, jako jediné formy projevu. Byly by ale tady i situace zcela opačné. Například využít existujícího válečného konfliktu k masakru civilistů k zastrašení - proč ne, je válka. Podobně tak by nějaký arabský šejk mohl ulít kulatou sumičku k tomu, abychom někde v poušti v Kuvajtu zlikvidovali ropné pole hodně nahlas. Vrátím se ale zpátky. Začínáme na úrovni města, kde máme nějakou svou základnu, čtyři agenty a pár vědců. Základní výbava samozřejmostí. Město by bylo kompletně vymodelované a pohyb by byl nejlépe first person kamerou. Domy a lidi by byli spíše na okrasu. Bylo by možné nasednou do auta ála GTA a dojet na místo mise. Zde by se kamera nastavila do nadhledu (s možností přepínat do first person, ne nepodobně Incubation) a hrálo by se podobně, jako Jagged Alliance 2. Tedy chůze realtime, ale konflikt s nepřítelem by se řešil na tahy. Důvodem je, že mnohé mise by měly časové omezení, tak aby bylo možné koordinovat pohyb všech čtyř panáků, kteří by ne vždy byli pospolu, ale naopak by se museli rozdělit. To by v realtime nebylo tak snadné. Každopádně kamera by jednotlivé akce sledovala unikátním okem - podobně, jako třeba v Shadow Complex útoky nablízko jsou vykresleny mnohem lépe, než kdyby byly zabírány normálně. Aspekt, který nesmíme podceňovat, je vyšetřování zločinu. Ať se nám to líbí nebo ne, tak po našem řádění přijde ke slovu policie, projde záznamy kamer, sebere otisky prstů, z vystřelených projektilů a nábojnic bude zkoumat ID zbraně, výpovědi svědků a tak dále. Toto všechno by mohlo vést k odhalení naší korporace. Takže dojde k fázi úklidu stop, podplácení svědků či policejních složek, falešné alibi a podobně. Uvažujeme o tom, že by se hra odehrávala někde v roce 2100 a dále, takže si můžeme dovolit pokročilejší scifi. Postavy by mohly disponovat vynálezy, které znatelně ztíží práci policie. Možnost použít falešné otisky prstů (buď náhodně vygenerované nebo některé z databáze - takže je možné nechat na místě činu otisky prstů prezidenta a tím značně zamotat šišku všem slídilům), použít masky měnící obličeje (viz Temný Obraz), bezplášťové střely, "hacknuté ID zbraní" (viz Metal Gear Solid 4). V mnoha případech jsou ale tyto vynálezy pouze dočasnou výhodou - kriminalistika jde kupředu adekvátním tempem, takže časem by některé prvky přestalo mít smysl používat - dokonalejší kamerové systémy odhalí pokusy o podfuk. Vynálezů by ale bylo dost, pěkným vrcholem by byla třeba totální neviditelnost, kdy by se o zločinu dozvěděly oběti až dlou 1000 ho po našem odchodu, pokud vůbec (nejde-li o vraždící misi samozřejmě). Postavy by krom komunikace s okolím a střelbou také mohly hackovat počítače na dálku, ale spíše terminály přímo v místě mise. Kamery by bylo možné vypnout anebo napojit na nějaký falešný okruh a nahrávat tak "tichou chodbu", v pokročilejší fázi by bylo možné do záznamu vpašovat nežádoucí osobu, že naopak na místě činu byla. Tyto věci by se odvíjely od technické úrovně našich agentů, dané vynálezy. Mám zde jednu myšlenku, která mi ve hrách zoufale chybí. A tou je možnost poslat nějakou další partu na misi, aniž bychom se jí museli přímo věnovat. Vtip by byl v tom, že o případném úspěchu či neúspěchu bychom se dozvěděli až se značným zpožděním, kdy si sakra rozmyslíme, jestli budeme loadovat předchozí pozici. Vůbec bych se nebál hru koncipovat tak, že i neúspěšná mise nebude důvodem k loadingu. Sice se nikam moc neposuneme a ztratíme trochu té morálky u zákazníků, ale na stranu druhou by přeživší členové gangu mohli získat i tak velice cenné zkušenosti - teoreticky i větší množství, než jako úspěšná mise - jen by bylo méně peněz. Však není prohra pro postavu něčím novým, co ji posílí více, než "běžné vítězství"? Celkově bych ukládání a nahrávání pozic omezil - například 1x za herní den. Žádné quick savy loady, leda na "tutorial obtížnost". Jakmile by korporace získala v jednom městě dostatek peněz nebo vlivu, mohla by expandovat do dalších měst a pomalu do dalších států. Nešlo by o reálné státy, ale udělal bych nějaké ty nadnárovní uskupení, takže Kanada, Severní Amerika, Jižní Amerika, Evropská Unie, Rusko, Čína, Japonsko, Austrálie a Afrika. Každé uskupení by mělo svoje nejvyšší představitele, plus pevně danou strukturu podřízených, pro kterou bude nutné pracovat, abychom se vypracovali na samotnou špici. Trochu jsem se pozastavil nad cílem hry. Nabízí se myšlenka, že by se hra odehrávala v pevně stanoveném časovém limitu, kdy se prostě porovnají výsledky aktivních stran a hotovo. Druhou možností je hrát až do doby, než máme pod palcem všechny státy - zde ale hrozí, že při pomalejší hře dojdou vynálezy - byť to nemusí být nutně na škodu, prostě to hráč nezvládl. Každopádně je tady ten problém, že jako soukromá korporace nereprezntujeme nic jiného, než lačnost po penězích - jenže k čemu tyhle peníze vlastně použijeme - myslím čistý zisk? Další možností je touha po moci, tedy možnost ovládat skrze loutky nějaký stát. Tohle je asi nejbližší jádru myšlenky. Dostali bychom se až na vrchol potravinového řetězce daného státu, pro který bychom pracovali, ale v zápětí by se role obrátily a faktickou moc získá korporace. Docílit toho lze několika způsoby. Méně majetné státy by nás mohly požádat o prostou finanční výpomoc samy, například Afrika se za 10 bilionů dolarů myslím ráda zaprodá, jako celek. V jiných státech bychom mohli na jejich představitele ušít boudu a následně je vydírat. Nebo uspořádat předčasné volby a pod výhružkou nechat na poslední chvíli odstoupit stávajícího kandidáta a dosadit si člověka z vlastních řad. Pro každý stát by se nadesignovala jedna totálně unikátní mise, kde se dá prostor pro fantazii tvůrcům. Tyto unikátní mise by se nijak nepodobaly misím normálním - viz níže. Nebojte se, nezapomněl jsem na to, že nejsme jediná korporace na světě. Konkurence nespí a musí se proti ní bojovat. Viděl bych to tak, že v počáteční fázi hry budou korporace bojovat mezi sebou o jednotlivá města, jakmile ovládneme jeden stát, bude proti nám stát skupina silných korporací - za každý další stát jedna megakorporace. Ovládnutí státu hráčem by byl de facto tutorial, pak by se přešlo na další stát, respektive na dalš 8c7 í město dalšího státu a hrálo by se "naostro". Samozřejmě nesmíme zapomínat, že udržení se při moci ve starém státě pořád stojí denně mnoho peněz. Aspekt konkurenčních korporací by byl do hry zpracován asi tak, že tyto budou podnikat vlastní akce a mise, stejně, jako my. Na začátku herního dne uvidíme paletu možností, misí, které si můžeme vybrat - ale na jeden den je jenom jedna mise. Další den uvidíme paletu možností podobnou, několik misí přibude a několik zase zmizí - zmizí ty mise, které splnila konkurence. Podle toho budeme moci odhadovat sílu vlivu dané korporace v daném regionu. K dispozici ale budou i informátoři, kteří za úplatu budou sdělovat, jaký je pravděpodobný další krok konkurence a my jí v tom dokonce budeme moci zabránit. Totiž je docela snadno možné, že jedné mise se zúčastní dvě i více korporací! Krom toho by bylo možné korporace uplácet - například nějaký lepší informátor zjistí, že tahle konkurence tu misi chce splnit jenom kvůli penězům, tak jim raději zaplatím a sám z mise získám lepší profit v podobě artefaktů nebo informací. Korporace by si také mohly mezi sebou vyřizovat účty a to buď "férovým" soubojem někde v podzemních garážích nebo prostým útokem na základnu, pokud se zjistí její poloha (stěhování možno). Jednotlivé mise by měly být zatraceně variabilní. Výše jsem naznačil, že by hráč měl k dispozici databázi osob, za které by se kybernetičtí členové našeho komanda mohli vydávat. Představme si misi číslo 1, kde máme za úkol zjistit od postižené osoby heslo k hlavními server clusteru, abychom jej mohli nenávratně vyřadit z provozu - což je náplň mise číslo 2. Takže dojdeme do budovy, prostřílíme se až k dané osobě, tu vyzpovídáme a pak odkrouhneme. V druhé misi se prostřílíme k serverhousu, zadáme heslo a mise splněna. Možnost druhá - zamaskujeme se za instalatéry, vstoupíme do budovy, větrací šachtou do kanceláře dané osoby. Tu vyzpovídáme a následně zfetujeme, aby na nás zapomněla. Získáme ale její identitu - její obličej a otisky prstů. Do mise číslo 2 pošl 1000 eme jenom jednoho agenta a to s identitou dané osoby. Bez jakéhokoliv odporu dojde k serverům a heslem je vypne. Třetí možností bude sniper na protější budově... Vtipem je, že každá mise obsahuje větrací šachty, řešení skrz počítač, řešení skrz vyhrůžkám noční ochrance, ale také cesta krve, kdy prostě vyřadíme základní sledovací systémy a pak to všechno vyčistíme. Pozor ale na pátračku - opakování téhož triku nás snadněji prozradí a v některých pokročilých misích nás převlečené za instalatéry už jen tak nepustí, protože "jsme slyšeli, že pár maníků, vypadajících jako instalatéři už udělalo nějaké problémy, takže se nezlobte pánové, ale potřebujeme vidět nějaké ID, jestli mi rozumíte". Co takhle ale vpašovat skrz sekrtářku jed do kávy šéfovi, který nemusí zemřít, stačí, aby se dusil a volal záchranku. Vytočí 911, ale telefonní ústředna bude napíchnuta námi a náhle do budovy vstupuje čtveřice zdravotníků a bez jakéhokoliv odporu vynáší šéfa na nosítkách do připravené ambulance. Šlo by tedy to, že by každá mise byla navržena tak, aby prakticky vždy šla splnit třeba dvaceti základními způsoby - hráč bude ale muset tyto způsoby jednak vymyslet či objevit (Scribblenauts jsou extrémním příkladem), ale také správně kombinovat na základě situace, dané výbavy a zkušeností. A každá další mise bude mít tak některé prvky modifikované. Pokud například hráč bude dvě mise po sobě řešit pomocí snipera ze střechy protější budovy (což bude snadné a přejme mu to), budou ve třetí misi zabudovány do oken neprůstřelná skla. Zkrátka a dobře - každé druh splnění mise bude mít zabudovanou i ochranu proti zneužití slabiny a podle chování hráče se tyto ochrany budou aktivovat. Dodatek, který se nevejde do jiného odstavce - před misí by si mohl hráč prostředí mise jenom "oťuknout", podobně, jako ve hře The Clue. Může tak získat důležité informace o zabezpečení budovy a i o osobách - jejich jména a případně i nějaké slabiny, na základě kterých by je bylo možné vydírat. Na základě tohoto sledování bychom měli také k dispozici různě detailně vykreslenou mapu - podle stupně sledování i s kamerami a podobně. Ovšem pozor - stejně, jako v The Clue bude dlouhé sledování podezřelé a může vést k nepříjemnému odhalení (nebo k úplatku). Samozřejmostí bude denní tisk a pověsti přenášené na ulici, dokreslující atmosféru. Hráč bude mít vždy přehled o tom, kdy a kde jaká korporace co udělala, pokud po sobě nezametla dostatečně stopy. Stejně tak se s několikadenním zpožděním dozví i o případném úspěchu či neúspěchu externích agentů, které neovládal hráč přímo. Dozví se tak, jakou metodu splnění mise přibližně zvolili, aby se z toho mohl poučit "tudy ne, přátelé". Informátoři či noviny by navíc mohli hráče upozornit na probíhající policejní aktivity nebo soudní procesy, které se týkají konkurenční korporace. Takže poslat kapříky, aby se konkurenci ještě maličko přitížilo. Tento můj hrubý koncept má několik zásadních předností. Vzhledem k neexistenci realtime akce je možné tuto hru hrát nejen online, ale také skrz prohlížeč - lze to koncekonců zpracovat i jako textovku. Do tohoto konceptu lze načerpat enormní množství nápadů na mise a jejich zdůvodnění z našeho reálného světa. Špinavá politika a úplatky na nejvyšších místech jsou dnes samozřejmostí a netřeba si tak moc vymýšlet. Dále se takto nastavená hra obejde klidně i bez příběhu - což je spíše prostor pro představivost. Obecně lze tento koncept snadno modifikovat například na téma Blade Runnera - akorát se dají dvě strany a jedno město. Nebo třeba Batman Dark Knight by šel takto zpracovat, boj naopak p 1000 roti zločinu, možnosti jsou neomezené. Anebo z toho můžeme udělat Sims bez umírání sluníčkového hlavního hrdiny, ale nechám to na tobě Petere Molyneuxi. 2 komentáře: Syndicate bol perfektny v tom, ze sa ovladali viacery panaci, grafika, krv, rotacaky a vobec, ALE tiez som sa to nedonutil dohrat. No GTA (spracovanim) by som z toho nerobil.A tie ostatne veci vyzeraju ako z MGS. Na toto skus Death of spies 2 Moment of truth. OFFT. Momentalne parim Xperience112 a super zabava, neotrely pristup .. uvidim ci sa to dalej nezvrhne.OdpovědětVymazat Tak ovládání čtyř postav, krev a rotačáky bych zcela zachoval. Jenom bych zásadně rozšířil náplň i na "mírovou" akci.OdpovědětVymazat


text: Ke každému tématu jsou dětem lektorem podávány další informace. Hlavním cílem je vyvolat diskuzi k danému tématu. Lektor má vysoké odborné vzdělání v oblasti výživy, vyhýbáme se nejasnostem a polopravdám pramenícím z nevědomosti. Přednáška je vhodná maximálně pro jednu třídu žáků, proto ji preferujeme u menších škol. Přednáška je určena starším dětem základních škol (4.- 6. třída). U větších škol doporučujeme projektový den – propojení na projektový den, kdy je možné zasáhnout velice účinně velkou skupinu dětí. Přednáška je vždy doplněna praktickou částí. Děti si můžou vyrobit zdravou svačinu, zeleninový nebo ovocný salát, domácí limonádu. Tuto část domlouváme individuálně dle požadavků školy.


Drogerie | Barva na vlasy Středně Hnědý 4-1 | Časdrogistiky.cz - vše pro běžnou domácí potřebu Úvod » Drogerie » KOSMETIKA » Vlasová kosmetika » Barvy na vlasy » Barva na vlasy Středně Hnědý 4-1 Barva na vlasy Středně Hnědý 4-1 Číslo produktu: DS13161783 Barva na vlasy SYOSS se vyznačuje: Až o 80 % menší lámavost vlasů*, profesionální krytí šedin, maximální barevná intenzita a dlouhá trvanlivost. Technologie Salonplex - Technologie péče proti poškození vlasů Salonplex funguje ve 2 krocích: 1. Chrání vlasy před poškozením a snižuje jejich lámavost až o 80 %. 2. Po obarvení na vlasech vytvoří ochrannou vrstvu a chrání proti blednutí barvy. Ošetřené a chráněné vlasy pro dlouhotrvající a intenzivní barevné výsledky. Barva na vlasy SYOSS se vyznačuje: Až o 80 % menší lámavost vlasů* Profesionální krytí šedin Dlouhotrvající Technologie SalonplexTechnologie péče proti poškození vlasů Salonplex funguje ve 2 krocích:1. Chrání vlasy před poškozením a snižuje jejich lámavost až o 80 %.2. Po obarvení na vlasech vytvoří ochrannou vrstvu a chrání proti blednutí barvy. Ošetřené a chráněné vlasy pro dlouhotrvající a intenzivní barevné výsledky. Příprava a použitíBarevný výsledek závisí na vaší původní barvě vlasů. BEZPEČNOSTNÍ POKYNY:Barvy na vlasy mohou způsobit těžké alergické reakce.Přečtěte si instrukce a řiďte se jimi. Tento výrobek není určen k používání pro osoby mladší 16 let. Dočasné tetování černou hennou může zvýšit riziko alergie.Nebarvěte si vlasy, pokud: - máte vyrážku na obličeji nebo citlivou, podrážděnou a poškozenou pokožku hlavy,- jste již někdy zaznamenali jakoukoliv reakci po barvení vlasů,- jste v minulosti zaznamenali reakci na dočasné tetování černou hennou.Obsahuje peroxid vodíku, fenylendiaminy (toluendiaminy) a resorcinol. Nepoužívejte k barvení řas a obočí. Po použití vlasy důkladně opláchněte. Složení výrobku - viz spodek krabičky.Proveďte varovný test na alergii 48 hodin před každým použitím barvy na vlasy, a to i v případě, že jste barvy na vlasy používali již dříve. Proto nezapomeňte zakoupit výrobek 48 hodin před samotným použitím. V případě jakýchkoliv reakcí či pochybností se, prosím, ještě před použitím jakékoliv barvy na vlasy poraďte s lékařem. Zamezte styku s očima. Při zasažení očí okamžitě vypláchněte vodou. Používejte vhodné rukavice. Uchovávejte mimo dosah dětí.Může způsobit alergickou reakci - dodržujte bezpečnostní pokyny.Upozornění: dodržujte bezpečnostní pokyny. Doporučujeme provést varovný test na alergii 48 hodin před použitím výrobku.


source: wikipedia

text: 19. leden je 19. den roku podle gregoriánského kalendáře. Do konce roku zbývá 346 dní (347 v přestupném roce). Svátek v Česku má Doubravka. Události Česko 1354 – Karel IV. osvobodil pražské obchodníky od cel vybíraných v německých městech zemí říše. Doplňkem pak 10.3. císař nařídil, že pražští kupci mají mít stejné svobody jako kupci norimberští. 1924 – Začal vycházet obnovený časopis Českobratrské církve evangelické Český bratr. 1942 – Reinhard Heydrich zrušil „občanský výjimečný stav“ v protektorátu. Státní prezident Emil Hácha současně jmenoval novou protektorátní vládu. Premiérem Protektorátu Čechy a Morava se stal Jaroslav Krejčí. 1945 – Státní prezident Emil Hácha jmenoval poslední vládu Protektorátu Čechy a Morava. Premiérem se stal Richard Bienert. 1969 – Jan Palach zemřel na následky těžkých popálenin ze 16. ledna 1993 – Česká republika a Slovensko se staly členy Organizace spojených národů. 2007 Druhá vláda Mirka Topolánka získala důvěru. Nad Českem se přehnala bouře Kyrill Svět 379 – Theodosius I. se stává římským císařem. 1419 – Francouzské město Rouen se vzdalo Jindřichu V. ve stoleté válce. 1563 – V Německu vyšel Heidelberský katechismus, vycházející z kalvínovské tradice a brzo byl akceptován ve všech reformovaných kostelech po celé Evropě. 1806 – Mys Dobré naděje obsadila Velká Británie. 1945 V Polsku byl vydán rozkaz k rozpuštění Zemské armády. Rudá armáda osvobodila Prešov a Košice. 1978 – V německém Emdenu byla ukončena evropská výroba automobilu Volkswagen Brouk 1983 – Revoluční osobní počítač Apple Lisa byl uveden na trh. 2006 Byla vypuštěna planetární sonda New Horizons určená k výzkumu Pluta. Při havárii slovenského letadla An-24 zemřelo 42 z 43 vojáků vracejících se z mírové mise KFOR. Narození Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Narození 19. ledna Česko 1806 – Václav Jindřich Veit, hudební skladatel († 17. února 1864) 1832 – Ferdinand Laub, houslista a hudební skladatel († 17. března 1875) 1837 – Ludvík Šimek, sochař († 25. ledna 1886) 1844 – Ferdinand Tadra, historik († 19. března 1910) 1847 – Josef Ladislav Píč, spoluzakladatel české archeologie († 19. prosince 1911) 1848 – František Janiš, teolog († 4. září 1910) 1850 – Jan Hellich, farmakolog, přírodovědec, archeolog a vlastivědný pracovník († 30. září 1951) 1862 – Rudolf Králíček, generál československé armády († 4. ledna 1946) 1863 – T. E. Tisovský, spisovatel († 23. března 1939) 1867 Ferdinand Hrejsa, evangelický teolog a historik († 5. listopadu 1953) Duchoslav Panýrek, chirurg, autor knih s lékařskou tematikou († 27. prosince 1940) 1869 Antonín Heveroch, psychiatr a neurolog († 2. března 1927) František Pavel, kladenský starosta († 11. června 1939) 1871 – Jaroslav Hilbert, dramatik, spisovatel († 10. května 1936) 1877 – Fráňa Šrámek, spisovatel a dramatik († 1. července 1952) 1883 – Františka Kolářová-Vlčková, spisovatelka († 16. února 1956) 1898 – Václav Vích, kameraman († 14. září 1966) 1916 – Jan Ryska, spisovatel, pedagog a publicista († 14. prosince 1983) 1917 – Bohuslav Grabovský, voják a příslušník výsadku Intransitive († 28. října 1944) 1919 – Josef Künzl, voják a příslušník výsadku Chalk († 17. února 2007) 1920 – Andrej Barčák, ministr zahraničního obchodu ČSSR († 23. července 1984) 1922 Taťjana Hašková, překladatelka († 4. března 1985) Bohumil Soudský, archeolog († 15. ledna 1976) 1927 – Bernard František Palka, převor kláštera premonstrátů v Nové Říši († 31. prosince 2015) 1929 – Josef Bieberle, historik († 12. ledna 2018) 1930 – Květoslav Chvatík, filozof, estetik a literární teoretik († 16. ledna 2012) 1933 – Robert Sak, historik († 14. srpna 2018) 1936 – Bořivoj Penc, herec († 26. června 2018) 1938 – Ivo Mička, novinář a spisovatel († 13. dubna 2012) 1939 – Jiří Zahajský, herec († 19. července 2007) 1940 – Jan Lipa, olašský král († 15. října 2012) 1942 Josef Hrdlička, pomocný biskup olomoucký Gabriela Wilhelmová, herečka († 14. října 2002) 1944 – František Knebort, fotbalista 1953 – Vladimír Oppl, sochař a medailér 1954 – Dušan Hlaváček, slovenský zpěvák a podnikatel 1958 – Milena Bartlová, historička umění 1964 – Milan Peroutka, bubeník († 4. května 2013) 1981 – Michal Macek, fotbalový záložník Svět 399 – Aelia Pulcheria, dcera východořímského císaře Arcadia a jeho ženy Aelie Eudoxie († červenec 453) 1200 – Dógen Zendži, japonský zenový mistr († 22. září 1253) 1544 – František II. Francouzský, francouzský král († 5. prosince 1560) 1736 – James Watt, skotský mechanik a fyzik, vynálezce moderního parního stroje († 19. srpna 1819) 1747 – Johann Elert Bode, německý astronom († 23. listopadu 1826) 1785 – Pavel Württemberský, princ württemberský († 16. dubna 1852) 1798 – Auguste Comte, francouzský myslitel († 5. září 1857) 1807 – Robert Edward Lee, americký generál († 12. října 1870) 1809 – Edgar Allan Poe, americký spisovatel († 7. října 1849) 1813 – Henry Bessemer, anglický vynálezce († 15. března 1898) 1833 – Alfred Clebsch, německý matematik († 7. listopadu 1872) 1838 – Ernst Bareuther, rakousko-uherský politik († 17. srpna 1905) 1839 – Paul Cézanne, francouzský malíř († 22. října 1906) 1842 – Konrad Eubel, německý historik († 5. února 1923) 1845 – Richard Buchta, rakouský cestovatel († 29. července 1894) 1847 – Milovan Glišić, srbský spisovatel († 1. února 1908) 1851 Jacobus Kapteyn, nizozemský astronom († 18. června 1922) David Starr Jordan, americký zoolog a botanik († 19. září 1931) 1855 – Thomas Andrew, novozélandský fotograf († 7. srpna 1939) 1863 – Werner Sombart, německý sociolog a ekonom († 18. května 1941) 1865 – Valentin Alexandrovič Serov, ruský malíř a grafik († 5. prosince 1911) 1868 – Gustav Meyrink, rakouský spisovatel († 4. prosince 1932) 1874 Jean de Tinan, francouzský spisovatel a novinář († 18. listopadu 1898) Bruno Paul, německý kreslíř a architekt († 17. srpna 1968) 1876 – Thit Jensenová, dánská spisovatelka († 24. května 1957) 1878 – Herbert Chapman, anglický fotbalista a fotbalový manažer († 6. ledna 1934) 1879 – Guido Fubini, italský matematik († 6. června 1943) 1883 – Hermann Abendroth, německý dirigent († 29. května 1956) 1886 – Vladimir Levstik, slovinský spisovatel († 23. prosince 1957) 1890 – Elmer Niklander, finský olympijský vítěz v hodu diskem († 12. listopadu 1942) 1895 – Arthur Coningham, velitel letectva při bitvě o Normandii († 30. ledna 1948) 1897 Karl Kerényi, maďarský, německy píšící klasický filolog a religionista († 14. dubna 1973) Emil Maurice, zakládající člen NSDAP, osobní strážný, řidič i přítel Adolfa Hitlera († 6. února 1972) Paavo Talvela, finský generál († 30. září 1973) 1900 – Štefan Barnáš, slovenský biskup a filozof († 19. dubna 1964) 1901 – Dunc Munro, kanadský hokejista, zlato na OH 1924 († 3. ledna 1958) 1902 – Georgij Aleksandrovič Ostrogorskij, jugoslávský historik († 24. října 1976) 1904 – Pchej Wen-čung, čínský paleontolog, archeolog a antropolog († 18. září 1982) 1906 – Hans Loewald, americký psychoanalytik († 9. ledna 1993) 1908 – Alexandr Gennaďjevič Kuroš, sovětský matematik († 18. května 1971) 1911 – Garrett Birkhoff, americký matematik († 22. listopadu 1996) 1912 Leonid Kantorovič, sovětský matematik a ekonom, Nobelova cena za ekonomii 1975 († 7. dubna 1986) Jaroslav Stecko, ukrajinský nacionalistický politik († 5. července 1986) 1914 – Bob Gérard, britský pilot Formule 1 († 26. ledna 1990) 1916 – Brion Gysin, anglický malíř a básník († 13. července 1986) 1917 – Jozef Lacko, slovenský architekt a pedagog († 9. září 1978) 1918 Joseph Marie Anthony Cordeiro, arcibiskup Karáčí, pákistánský kardinál († 11. února 1994) Eric Lambert, anglo-australský spisovatel († 16. dubna 1966) 1919 Joan Brossa, katalánský básník, spisovatel, dramatik, grafik († 30. prosince 1998) Vladimír Reisel, slovenský básník a diplomat († 1. září 2007) 1920 – Javier Pérez de Cuéllar, peruánský diplomat, generální tajemník OSN († 4. března 2020) 1921 – Patricia Highsmithová, americká spisovatelka († 4. února 1995) 1922 – Jerzy Kawalerowicz, polský filmový režisér († 27. prosince 2007) 1924 – Jean-François Revel, francouzský filosof († 28. dubna 2006) 1931 – Horace Parlan, americký klavírista († 23. února 2017) 1932 – Richard Lester, britský režisér amerického původu 1936 – Willie Smith, americký bluesový zpěvák, bubeník a hráč na foukací harmoniku († 16. září 2011) 1937 Birgitta Švédská, sestra švédského krále Karla XVI. Gustava Joseph Nye, americký politolog 1938 – Richard Rokyta, český fyziolog 1940 – Paolo Borsellino, italský prokurátor a bojovník proti italské mafii († 19. července 1992) 1941 – Pat Patterson, kanadský profesionální wrestler († 2. prosince 2020) 1942 – Michael Crawford, anglický herec a zpěvák 1943 – Janis Joplin, americká bluesová a rocková zpěvačka a kytaristka († 4. října 1970) 1944 Shelley Fabaresová, americká herečka a zpěvačka Thom Mayne, americký architekt 1946 Julian Barnes, anglický spisovatel Dolly Parton, americká country zpěvačka a skladatelka, herečka 1947 Rod Evans, zakládající člen skupiny Deep Purple John G. Perry, britský zpěvák a baskytarista 1949 Ginger Gilmour, americká výtvarnice Robert Palmer, anglický zpěvák-písničkář († 26. září 2003) 1954 Ulrich Werner Grimm, německý novinář a spisovatel Katey Sagal, americká herečka Cindy Shermanová, americká fotografka a filmová režisérka 1955 Andrej Ferko, slovenský spisovatel a matematik Simon Rattle, britský dirigent 1958 – Thomas Gsella, německý satirik a spisovatel 1959 Jeff Pilson, americký basový kytarista Sofie Habsburská, italská módní návrhářka 1960 – Al Joyner, americký atlet, olympijský vítěz v trojskoku 1962 – Vasja Bajc, slovinský skokan na lyžích a trenér 1966 Stefan Edberg, švédský tenista Lena Philipsson, švédská zpěvačka Eugene Ivanov, ruský malíř žijící v Praze Antoine Fuqua, americký režisér 1969 – Predrag Mijatović, srbský fotbalista 1972 Drea de Matteo, americká herečka Elena Kaliská, slovenská vodní slalomářka 1976 – Tarso Marques, brazilský motorový závodník 1977 – Lauren Etame Mayer, kamerunský fotbalista 1979 – Světlana Chorkinová, ruská sportovní gymnastka 1980 – Jenson Button, britský pilot Formule 1 1982 – Jodie Sweetin, americká herečka 1984 – Thomas Vanek, rakouský hokejista v USA 1985 Olga Kaniskinová, ruská atletka Jaroslav Koma, slovenský hokejový obránce Horia Tecău, rumunský tenista 1992 Shawn Johnsonová, americká sportovní gymnastka Arman Ter-Minasyan, ruský sportovní lezec arménského původu Úmrtí Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Úmrtí 19. ledna Česko ] 1652 – Vilém Slavata z Chlumu a Košumberka, šlechtic, karlštejnský purkrabí a český královský místodržící (* 1. prosince 1572) 1830 – Václav Tomáš Matějka, hudební skladatel a kytarista (* 1773) 1850 – František Vetešník, kněz, národní buditel, spisovatel (* 1. listopadu 1784) 1895 – Marie Červinková-Riegrová, spisovatelka a libretistka (* 9. srpna 1854) 1896 – Václav František Červený, výrobce hudebních nástrojů (* 27. září 1819) 1905 – Martin Zaus, varhanář (* 20. května 1861) 1910 – Otakar Hostinský, estetik, teoretik hudby a divadla (* 2. ledna 1847) 1917 – Kliment Čermák, učitel, amatérský historik, archeolog a numismatik (* 1. dubna 1852) 1927 – Leopold Katz, advokát a mecenáš umění (* 29. září 1854) 1929 František Herites, básník a spisovatel (* 27. února 1851) František Hovorka, varhaník, sbormistr, hudební skladatel a pedagog (* 12. srpna 1881) 1934 – Josef Vejnar, lékař a fotograf (* 5. prosince 1867) 1950 – Jan Rous, kronikář (* 23. srpna 1869) 1959 – Jaroslav Milbauer, profesor chemické technologie, rektor Českého vysokého učení technického (* 1. února 1880) 1964 – Josef Adámek, politik (* 25. března 1881) 1966 – Josef Klement Zástěra, hudební skladatel a spisovatel (* 27. dubna 1886) 1969 – Jan Palach, student, který na protest proti okupaci Československa armádami Varšavské smlouvy spáchal sebevraždu upálením (* 11. srpna 1948) 1973 – Jaroslav Hrbek, legionář a generál (* 9. července 1892) 1978 – Bohuslav Brouk, psychoanalytik, filosof, spisovatel, básník a publicista (* 19. listopadu 1912) 1985 – Stanislav Kovář, grafik (* 11. června 1921) 1989 – Václav Kejř, nejvyšší představitel Českobratrské církve evangelické (* 15. října 1904) 1991 – Františka Pecháčková, spisovatelka (* 1. srpna 1904) 1998 – Tomáš Jungwirth, atlet – mílař (* 24. listopadu 1942) 1999 – Vladimír Vařecha, filolog, překladatel a pedagog (* 9. srpna 1917) 2004 – Mirko Vosátka, spisovatel, přírodovědec, skaut a vychovatel (* 27. listopadu 1911) 2006 – Miroslav Houra, ilustrátor, pedagog, grafik, malíř, typograf (* 3. srpna 1933) 2007 – Josef Týfa, typograf a písmař (* 5. prosince 1913) 2010 – Soňa Zejdová, baletní sólistka (* 29. července 1964) 2011 – Antonín Kubálek, klavírista (* 5. listopadu 1935) 2012 – Štěpán Vlašín, literární kritik a historik (* 23. prosince 1923) 2021 – Zdeněk Sternberg, potomek šlechtického rodu, majitel hradu Český Šternberk (*15. srpna 1923) Svět 639 – Dagobert I., král Franků (* 603) 1305 – Roger de Lauria, italský admirál (* 1250) 1491 – Dorotea Braniborská, meklenburská vévodkyně a braniborská princezna (* 9. února 1420) 1526 – Isabela Habsburská, královna švédská, norská a dánská jako manželka Kristiána II. (* 1501) 1547 – Henry Howard, anglický básník (* 1517) 1570 – Paris Bordone, italský malíř (* 5. července 1500) 1576 – Hans Sachs, německý meistersinger (* 5. listopadu 1494) 1629 – Abbás I. Veliký, perský šáh (* 1571) 1720 – Eleonora Magdalena Falcko-Neuburská manželka císaře Leopolda I. (* 6. ledna 1655) 1740 – Michele Gabellone, italský hudební skladatel a pedagog (* listopad 1692) 1753 – Marie Terezie z Lichtenštejna, knížecí princezna a šlechtična (* 28. prosince 1721) 1765 – Johan Agrell, švédský hudební skladatel a kapelník (* 1. února 1701) 1785 – Zaharije Orfelin, srbský spisovatel, básník a historik (* 1726) 1804 – Paul Kray von Krajova und Topollya, rakouský vojevůdce (* 5. února 1735) 1865 Clementina Hawarden, britská portrétní fotografka (* 1. června 1822) Pierre-Joseph Proudhon, francouzský socialistický myslitel (* 1809) 1869 – Karel Reichenbach, německý přírodovědec, průmyslník a filozof činný v Moravském krasu (* 12. února 1788) 1874 – August Heinrich Hoffmann von Fallersleben, německý básník (* 2. dubna 1798) 1878 – Henri Victor Regnault, francouzský chemik, fyzik a fotograf (* 21. července 1810) 1879 – Émilie Evershedová, francouzská básnířka (* 1800) 1906 – Bartolomé Mitre, argentinský politik (* 1821) 1907 – Jan Wjela, lužickosrbský spisovatel (* 8. ledna 1822) 1918 – Arthur Batut, francouzský fotograf (* 9. února 1846) 1925 – Marie Bavorská, bavorská princezna a poslední královna obojí Sicílie (* 4. října 1841) 1927 Charlotta Belgická, mexická císařovna (* 7. června 1840) Georg Brandes, dánský myslitel a literární kritik (* 4. ledna 1842) 1930 – Frank Ramsey, britský matematik (* 22. února 1903) 1938 – Branislav Nušić, srbský spisovatel a diplomat (* 1864) 1942 – Robert Manzer, český houslista a dirigent (* 14. ledna 1877) 1948 – Jozef Škultéty, slovenský literární kritik (* 1853) 1949 – Benedicte Wrensted, dánská fotografka (* 10. února 1859) 1952 – Maxmilián Evžen Rakouský, rakouský arcivévoda a bratr císaře Karla I. (* 1895) 1956 – Nikolaj Panin, ruský krasobruslař, olympijský vítěz z roku 1908 (* 8. ledna 1872) 1962 – Džunjú Kitajama, japonský lingvista a spisovatel (* 29. ledna 1902) 1967 Taavi Tamminen, finský zápasník, mistr světa (* 10. března 1889) Kazimierz Funk, polský vědec, objevitel vitamínu B1 (* 23. února 1884) 1975 Thomas Hart Benton, americký malíř (* 15. dubna 1889) Kazimierz Wyka, literární historik, kritik a politik (* 19. března 1910) 1980 – Pavol Braxatoris, slovenský libretista, textař a jeden ze zakladatelů slovenské operety (* 4. února 1909) 1982 Semjon Kuzmič Cvigun, sovětský armádní generál, spisovatel a scenárista (* 28. září 1917) Sándor Haraszti, maďarský novinář a politik (* 18. listopadu 1897) 1983 – šimpanz Ham, první hominid ve vesmíru (* 1956) 1985 – Eric Voegelin, německo-americký politický filosof (* 3. ledna 1901) 1987 – Lawrence Kohlberg, americký psycholog (* 1927) 1988 – Jevgenij Mravinskij, ruský dirigent (* 4. června 1903) 1990 Osho, indický duchovní učitel, mystik a guru (* 11. prosince 1931) Alexandr Pečerskij, ruský organizátor a vůdce úspěšného útěku židů ze Sobiboru (* 22. února 1909) 1996 – Anton Myrer, americký spisovatel (* 3. listopadu 1922) 1998 – Carl Perkins, americký zpěvák a kytarista (* 9. dubna 1932) 1999 – Roderick Chisholm, americký filozof (* 27. listopadu 1916) 2000 Bettino Craxi, italský sociálnědemokratický politik. (* 24. února 1934) Hedy Lamarrová, rakousko-americká herečka (* 9. listopadu 1913) 2001 – Marián Gallo, slovenský herec (* 6. června 1928) 2002 – Vavá, brazilský fotbalista (* 12. listopadu 1934) 2007 – Hrant Dink, turecký novinář a redaktor arménského původu (* 15. září 1954) 2008 – Suzanne Pleshette, americká herečka (* 31. ledna 1937) 2010 – Avraham Suckever, židovský básník (* 15. července 1913) 2012 – Winston Riley, jamajský hudební producent a zpěvák (* 14. května 1943) 2013 – Steve Knight, americký hráč na klávesové nástroje (* 12. května 1935) 2015 – Karl H. Pribram, americký neurochirurg a myslitel (* 25. února 1919) 2018 – Ferdinand Knobloch, psychiatr (* 15. srpna 1916) 2020 – Jimmy Heath, americký saxofonista (* 25. října 1926) 2022 Hans-Jürgen Dörner, východoněmecký fotbalista (* 25. ledna 1951) Gaspard Ulliel, francouzský herec (* 25. listopadu 1984) Svátky Česko Doubravka, Doubrava Knut Sára Dionýsius Liturgický kalendář Zjevení Páně čili křest Pána našeho Ježíše Krista (jinak též: Bohozjevení, Theofanie, Богоявление); velký svátek (z dvanáctera) Sv. Marius a Marta Agritius z Trevíru Pranostiky Česko Na svatého Knuta přichází zima krutá. Je-li na svatého Kanuta teplý den, urodí se hodně obilí. Externí odkazy Lednové dny


Matěj Stropnický o životě na zámku: Na vesnici je víc nepohodlí. Prostě makáme - Brněnský deník


text: Merkur je Slunci nejbližší a současně i nejmenší planetou sluneční soustavy, dosahuje pouze 140 % velikosti zemského Měsíce a je menší než Jupiterův měsíc Ganymed a Saturnův Titan. Merkur nemá žádný měsíc. Jeho oběžná dráha je ze všech planet nejblíže ke Slunci a jeden oběh trvá pouze 87,969 dne. Dráha Merkuru má největší výstřednost dráhy ze všech planet sluneční soustavy a sama planeta má nejmenší – téměř nulový – sklon rotační osy. Během dvou oběhů kolem Slunce dojde ke třem otočením kolem rotační osy. Perihelium jeho dráhy se stáčí ke Slunci o 43 vteřin za století; fenomén, který ve 20. století vysvětlil Albert Einstein obecnou teorií relativity. Při pohledu ze Země dosahuje Merkur jasnosti mezi -2,0 až 5,5m, takže je viditelný i pouhým okem, ale jelikož se nikdy nevzdaluje od Slunce dále než na 28,3°, je většinu roku těžko pozorovatelný. Nejlepší podmínky nastávají při ranním a večerním soumraku, kdy se slunce nachází pod horizontem. Pozorování planety pozemskými teleskopy je složité kvůli blízkosti Slunce. Detailnější znalosti přinesly až kosmické sondy vyslané k planetě. První sondou u Merkuru byl americký Mariner 10 v 70. letech, který nasnímal přibližně 45 % povrchu. V roce 2008 dorazila k planetě další sonda MESSENGER, která nejprve provedla tři průlety kolem Merkuru a v roce 2011 byla úspěšně navedena na oběžnou dráhu kolem planety. Snímky z těchto dvou sond umožnily prozkoumat povrch planety, který silně připomíná měsíční krajinu plnou impaktních kráterů, nízkých pohoří a lávových planin. Vlivem neustálých dopadů těles všech velikostí je většina povrchu Merkuru erodována drobnými krátery. Povrch je nejspíše vlivem smršťování planety rozpraskán množstvím útesových zlomů dosahujících výšky několika kilometrů a délky stovek kilometrů. Současně je povrch neustále bombardován fotony i slunečním větrem – proudem nabitých částic směřujících vysokou rychlostí od Slunce. Velmi slabá atmosféra je příčinou velkých rozdílů teplot mezi osvětlenou a neosvětlenou polokoulí. Rozdíly dosahují hodnot přes 600 °C. Na polokouli přivrácené ke Slunci může teplota vystoupit na téměř 430 °C, na odvrácené panuje mráz až −180 °C. Nejstarší doložené pozorování Merkuru pochází z prvního tisíciletí před naším letopočtem. Před 4. stoletím př. n. l. pozorovali Merkur řečtí astronomové, kteří však věřili, že se jedná o dvě samostatná tělesa, která pojmenovali Apollo pro hvězdu při východu slunce a Hermés při západu. Současné pojmenování planety pochází z římské mytologie, kde Merkur bylo jméno pro posla bohů, který odpovídal v původní řecké mytologii Hermovi. Vznik Merkur vznikl podobně jako ostatní planety solárního systému přibližně před 4,5 miliardami let akrecí z pracho-plynného disku, jenž obíhal kolem rodící se centrální hvězdy. Srážkami prachových částic se začala formovat malá tělesa, která svou gravitací přitahovala další částice a okolní plyn. Vznikly tak první planetesimály, které se vzájemně srážely a formovaly větší tělesa. Na konci tohoto procesu v soustavě vznikly čtyři terestrické protoplanety. Po zformování protoplanety docházelo k masivnímu bombardování povrchu materiálem zbylým ze vzniku soustavy, což mělo za následek jeho neustálé přetváření a přetavování. Jelikož má Merkur netypicky velké jádro vzhledem k plášti, je možné, že v době vzniku proběhla kolize s velkou planetisimálou, která část pláště odpařila. Současně je možné, že celý povrch byl roztaven do podoby tzv. magmatického oceánu, jehož tepelná energie společně s teplem uvolněným diferenciací pláště a jádra je dodnes kumulována v nitru planety. Po vzniku primární kůry se na povrchu stále nacházely rozsáhlé oblasti žhavé roztavené lávy, která nejspíše vyplnila některé starší oblasti. Po ztuhnutí lávy nastalo pro Merkur klidnější období, kdy už nedopadalo tolik těles na jeho povrch a mohly vzniknout mezikráterové planiny. Merkur i nadále postupně chladl a docházelo ke zmenšování jádra, což se na povrchu projevilo rozpraskáním kůry a vytvořením stovky kilometrů dlouhých zlomů. Po rozpraskání kůry se na povrchu objevily další velké lávové oblasti, které opět překryly část povrchu a umožnily vznik hladkých planin. Od té doby se již na povrchu žádná větší lávová plocha neobjevila a vzhled povrchu se začal utvářet dopady meteoritů a mikrometeoritů, což se projevilo vznikem drobného prachu rozšířeného po celém povrchu a nazývaného regolit. Mimo hypotézu o velké srážce existují i další hypotézy, které se snaží abnormální velikost jádra vůči zbytku planety vysvětlit. Podle jedné z nich vznikla planeta ještě předtím, než se zářivý výkon Slunce stabilizoval, a většina jejího pláště pak byla odpařena do okolního vesmíru při některé z obřích protoslunečních erupcí. Jiná uvádí jako možné vysvětlení domněnku, že velká část lehčích chemických prvků, formujících obvykle plášť, byla vytlačena mimo oblast vzniku Merkuru silným slunečním větrem. Fyzická charakteristika Merkur je nejmenší planeta sluneční soustavy s rovníkovým poloměrem 2439,7 km, která dosahuje pouze 38 % průměru Země a je tedy pouze přibližně 1,4krát větší než pozemský Měsíc. Paradoxně je Merkur menší než dva největší měsíce ve sluneční soustavě Ganymed a Titan. Jedná se o jednu ze čtyř terestrických planet v soustavě, která má pevný kamenitý povrch. Planeta je tvořena přibližně ze 70 % z kovových materiálů a 30 % tvoří křemičitany. Vlivem velkého zastoupení kovů ve složení je Merkur druhou nejhustší planetou ve sluneční soustavě o hustotě 5,427 g/cm3. Tvar planety je podobně jako v případě Venuše téměř dokonale kulový, což znamená, že má velmi malé zploštění v oblasti pólů. Merkur zblízka zkoumaly dvě americké sondy: Mariner 10, který v letech 1974–1975 zmapoval přibližně 45 % povrchu, a MESSENGER, který zatím při třech průletech v roku 2008 a 2009 studoval kromě atmosféry i složení povrchu. Sondy zjistily velmi slabé stopy plynného obalu, obsahujícího především atomy pocházející ze slunečního větru, tedy převážně helium. Hustota atmosféry Merkuru je však velmi nízká. Geologické složení Zvláštností Merkuru je jeho značně vysoká hustota dosahující asi 5400 kg/m3 a poměrně silné magnetické pole o velikosti asi 1 % zemského. Tento fakt je vysvětlován vysokým zastoupením železa a niklu uvnitř planety a masivním jádrem, které se nachází pod kůrou. Jako důkaz velkých rozměrů jádra slouží přítomnost magnetického pole. Kdyby bylo jádro jen malé, pomalá rotace planety by nestačila ke generování silného magnetického pole. Značná akumulace železa v jádře společně s jeho masivní velikostí zabírající až 75 % průměru planety je pro vědce zatím záhadou, ale existuje několik hypotéz, které se ho snaží vysvětlit. Geologové odhadují, že jádro planety zabírá okolo 42 % celkového poloměru tělesa, například u Země je to pouze 17 %. Současné výzkumy napovídají, že jádro Merkuru je tekuté. Jádro obklopuje 500 až 700 km silný plášť tvořený silikáty. Na povrchu je kůra, která by dle měření sondy Mariner 10 a pozemských teleskopů mohla být 100 až 300 km silná. Odhaduje se, že planeta je ze 70 % tvořena kovy a pouze z 30 % silikátovým materiálem. Nejvíce uznávaná teorie předpokládá, že Merkur měl původně poměr železa ku křemičitanům stejný jako chondrity, které jsou základní stavební jednotkou většiny těles ve sluneční soustavě a že celá planeta byla přibližně 2,25krát hmotnější než je dnes. Nicméně v rané historii sluneční soustavy mělo dojít ke srážce Merkuru s planetisimálou o hmotnosti 1/6 Merkuru a velikosti několika stovek kilometrů, která vedla k odpaření většiny tehdejší kůry a velké části pláště. Po srážce zůstalo jádro, které se náhle stalo dominantní komponentou celé planety. Podobný proces se nejspíše odehrál v době zformování pozemského Měsíce. Za oblast hypotetické srážky se občas považuje rozsáhlá oblast Caloris Basin. Jiné teorie předpokládají, že Merkur se zformoval jako protoplaneta v planetární mlhovině dříve, než se Slunce ustálilo a stabilizovalo svůj energetický tok. Vznikla tak protoplaneta, která měla přibližně 2krát větší hmotnost, načež následně došlo ke kontrakci protoslunce, které v oblasti Merkuru zvýšilo teplotu mezi 2500 až 3500 K (či dokonce až na 10 000 K). V důsledku těchto teplot se vypařila velká část povrchu a pláště, čímž došlo ke vzniku atmosféry Merkuru tvořené z plynů vzniklých z hornin. Vzájemné interakce se slunečním větrem následně měly odvát celou atmosféru do okolního vesmíru. Třetí hypotéza předpokládá, že sluneční mlhovina byla směrem do středu vlivem počínající akrece hustší, a proto byly lehčí částice vytlačovány mimo oblast blízkou k budoucímu Slunci. Jak se musel materiál tvořící později Merkur prodírat nahuštěným plynem, v místě vzniku Merkuru tak zůstávaly převážně těžší prvky, ze kterých je Merkur nyní složen. Každá z předkládaných hypotéz ale vyžaduje jiné složení povrchových hornin, čehož se má využít během experimentů sond MESSENGER a BepiColombo, které by měly závěry těchto hypotéz potvrdit či vyvrátit. Povrch Povrch Merkuru se velmi podobá povrchu pozemského Měsíce, jak ukázaly první detailnější snímky pořízené americkou sondou Mariner 10. Pokrývá ho především obrovské množství kráterů vzniklých srážkou s meteority a planetkami nejrůznějších velikostí (tzv. impaktní krátery). Podobně jako na Měsíci se i na povrchu Merkuru nachází rozsáhlé lávové pláně vyplňující některé velké impaktní pánve. Oproti Měsíci je povrch Merkuru mnohem tmavší a to i přes to, že se na jeho povrchu nachází menší množství minerálů obsahujících železo, které jsou zodpovědné za tmavost povrchu Měsíce. V případě Merkuru tak může za jeho tmavost jiný prvek, konkrétně uhlík. Ten se na povrch dostal během impaktů, které obnažily starší kůru Merkuru, pravděpodobně vzniklou utuhnutím magmatického oceánu v rané fázi vývoje planety. Grafit, minerál tvořený uhlíkem, je totiž jeden z prvků, který má dostatečně nízkou hustotu, aby se mohl vznášet při hladině magmatického oceánu. Nejvýraznějším povrchovým útvarem Merkuru je přes 1400 km se táhnoucí prohlubeň Caloris Basin, která je často považována za největší kráter ve sluneční soustavě. Planetu navštívily zatím pouze dvě sondy: nejdříve Mariner 10 v 70. letech 20. století a v prvním desetiletí 21. století sonda MESSENGER. Mariner 10 prolétl kolem Merkuru celkem třikrát, načež odeslal na Zemi přes 2700 snímků, které však pokryly povrch pouze z 45 %. Povrch planety byl tedy k roku 2009 zmapován pouze z menší části. Snímky ukázaly svět podobný Měsíci s velice starou kůrou pokrytou značným množstvím impaktních kráterů od velikosti několika stovek metrů až po 1300 kilometrů. Na Merkuru nebyl identifikován žádný geologický proces, který by mohl krátery omlazovat, jako např. desková tektonika na Zemi či lávové výlevy na povrchu Měsíce, a tak se zde nachází mnoho kráterů v různém stupni eroze. Merkur má také hory, které ale jeví značné známky rozrušení impakty jiných těles. Horstva jsou však menšinovým činitelem, většinu povrchu nejspíše zabírají lávové planiny dvojího typu: mezikráterové a hladké. Rozdíl mezi nimi spočívá v četnosti kráterů, které se na nich nacházejí. Předpokládá se, že hladké planiny jsou mladší. Oproti povrchu Měsíce či Marsu chyběly u Merkuru doklady sopečné aktivity na povrchu planety až do roku 2008, kdy tam sonda MESSENGER objevila sopky. Předpokládá se, že během kontrakce obvodu Merkuru se mohla planeta zmenšit až o 0,1 %, což se projevilo masivním zvrásněním kůry a jejím popraskáním. Vznikly tak útesové zlomy vysoké několik kilometrů a dlouhé až stovky kilometrů. Je pravděpodobné, že se díky chladnutí planety za posledních 3,8 miliardy let zmenšil její průměr o 14 km na nynějších 4879 km. Od roku 2008 se pak povedlo na povrchu Merkuru identifikovat jak projevy efuzivního vulkanismu v podobě lávových proudů, tak i explozivního vulkanismu v podobě uloženin pyroklastického materiálu. Odhaduje se, že efuzivní vulkanismus byl aktivní převážně před ~4,1 až 3,55 miliardami let, kdežto explozivní se odehrával od 3,9 po 1 miliardu let. Atmosféra Merkur má velmi tenkou atmosféru, která odpovídá v podstatě vakuu. Tvoří ji atomy vyražené z jeho povrchu slunečním větrem, což je důsledek slabého gravitačního pole poměrně lehké planety. Jelikož je povrch Merkuru velmi horký, tyto atomy rychle unikají do vesmíru. Proto je – oproti Zemi nebo Venuši, jejichž atmosféry jsou stabilní – atmosféra Merkuru proměnlivá a musí být neustále doplňována. Tlak atmosféry na povrchu je menší než 10−10 Pa, což v pozemském měřítku odpovídá tlaku ultra-nízkému (daleko vyšší tlak má i vakuum v běžné žárovce). Jelikož planeta nemá silnější atmosféru, obloha na Merkuru je vždy černá. Atmosféra se skládá především z kyslíku, sodíku, vodíku a helia. Helium pochází pravděpodobně ze slunečního větru, i když část plynu se může uvolňovat také z nitra planety, zatímco ostatní prvky jsou uvolňovány z povrchu a doneseného meteoritického materiálu fotoionizací dopadajícím slunečním zářením. V atmosféře byly pozorovány i nízké obsahy molekul oxidu uhličitého a vody, což naznačuje sopečnou aktivitu na planetě. Merkurova atmosféra je tak řídká, že atomy plynů se v ní pohybují po balistických drahách a daleko častěji se srážejí s povrchem planety než samy mezi sebou. Vlivem velice nízké hustoty atmosféry, která se dá v podstatě považovat za vakuum, se v Merkurově atmosféře nevyskytují žádné meteorologické jevy, jež by bylo možno pozorovat. Teplota Jelikož planeta nemá v podstatě žádnou atmosféru, která by dokázala udržet stabilní teplotu, dochází na jejím povrchu k silným teplotním výkyvům, největším v celé sluneční soustavě. Teplota klesá až k −180 °C na straně odvrácené od Slunce a narůstá až k 430 °C na straně osluněné. Tyto diametrální změny teploty během dne jsou způsobeny několika faktory. K nim se řadí rotace planety, při které jedna strana Merkuru zůstává přivrácená ke Slunci 176 dní. Voda Původně se předpokládalo, že voda na povrchu Merkuru v žádném případě nemůže existovat. Nepřítomnost atmosféry a blízkost Slunce totiž působí proti výskytu vody. Výkonné radioteleskopy i měření sondy Mariner 10 však ukazují, že navzdory obrovským povrchovým teplotám může být na Merkuru led. Rotační osa Merkuru je totiž téměř kolmá k rovině oběhu, takže na dno velkých impaktních kráterů v oblastech pólů nikdy nesvítí Slunce a teplota se tam soustavně drží na −161 °C. Tato voda se na Merkur pravděpodobně dostala při srážkách s jádry komet. Při nárazu se část vody z jádra komety mohla dostat pod povrch planety, kde je uložena v podobě vodního ledu překrytého jemným prachem, který funguje jako tepelná izolace. V roce 1991 planetologové Duane Mulhelm a Bryan Butler studovali nezmapované oblasti Merkuru za použití sedmdesátimetrové antény v kalifornském Goldstone. K velkému překvapení naměřili silný odraz vysílaného radarového signálu z oblasti severního pólu planety, který se značně podobal odrazům zjištěným u polárních čepiček na Marsu. V roce 1994 se uskutečnilo stejné pozorování Merkuru, které přineslo podobné výsledky i pro oblasti okolo jižního pólu planety. Magnetické pole a radiace Sonda Mariner 10 v roce 1974 detekovala magnetické pole Merkuru o síle asi 1 % zemského. To bylo pro vědecký svět překvapením, jelikož se věřilo, že takto malá planeta má jen malé pevné jádro, které již dávno vychladlo, a tudíž nevytváří magnetismus. Objev sondy znamenal přehodnocení tohoto předpokladu a možnost existence většího, částečně roztaveného jádra, které by rozdílnou rychlostí rotace mohlo generovat magnetické pole planety na principu dynama. Magnetické pole je vůči rotační ose Merkuru skloněné o 7 stupňů a je natolik silné, že umožňuje vznik magnetosféry okolo planety, která odklání sluneční vítr. Existují i jiná vysvětlení magnetického pole planety, která se obejdou bez hypotézy jejího většího jádra. Může být vybuzováno remanentní magnetizací hornin obsahujících železo, které mohly být zmagnetizovány v době vzniku planety. Jak potvrdila měření další sondy MESSENGER během dvou průletů na počátku 21. století, magnetické pole Merkuru je menší než pozemské, čehož se využívá pro počítačové modelace. Současná výpočetní kapacita počítačů nestačí na numerické modelování pozemského magnetického jádra, a proto se modeluje snadnější pole Merkuru, čehož se pak používá pro snahu objasnit tajemství spojená s pozemským polem. Oběžná dráha Merkur obíhá Slunce po eliptické dráze s poměrně velkou excentricitou dosahující 0,2056. Tato výstřednost oběžné dráhy se projevuje v tom, že v době perihélia je přibližně o 24 miliónů km blíže ke Slunci než v době afélia. Průměrná vzdálenost od centrální hvězdy je 57,9 miliónů km, kterou planeta urazí jednou za 87,969 dne průměrnou rychlostí oběhu 47,87 km/s. Vůči Zemi se planeta přibližuje a oddaluje s maximálním rozdílem 145 miliónů km, což se projevuje na pozorovatelnosti planety na noční obloze, kdy kolísá její úhlová velikost mezi 5" až 15". Jelikož je Merkur mnohem blíže ke Slunci než Země, jeví se Slunce na jeho obloze až dvaapůlkrát větší než na pozemské. Stáčení perihelia Měření parametrů oběžné dráhy Merkuru bylo také jedním z nejvýznamnějších důkazů obecné teorie relativity. Merkur má velmi výstřednou dráhu a v gravitačním poli Slunce se perihelium jeho dráhy stáčí přibližně o jeden stupeň za 6 pozemských let. Toto stáčení nebylo možné plně vysvětlit působením ostatních planet na základě Newtonových zákonů. Po započtení všech vlivů zbývala nevysvětlená odchylka 43 obloukových vteřin za století. Původně se astronomové domnívali, že působí další, dosud neznámá planeta (které říkali Vulkan). Až Einsteinova obecná teorie relativity důvod tohoto jevu plně vysvětlila. Rotace Teprve roku 1965 se podařilo spolehlivě určit rotační dobu planety na 59 dnů, a to pomocí nových výkonných radioteleskopů. Do té doby se věřilo, že Merkur má vázanou rotaci vzhledem ke Slunci, což by vedlo k tomu, že by byla ke Slunci přivrácena stále stejná strana, jež by byla vystavována extrémnímu žáru a odvrácená chladu. Pomocí teleskopů se zjistilo, že planeta ve skutečnosti rotuje, a to velice pomalu, takže jedna otočka zabírá 58,646 pozemského dne. Vlivem pomalé rotace trvá jeden sluneční den na Merkuru 176 pozemských dnů. Vědci předpokládají, že dříve se mohl Merkur točit kolem své osy mnohem rychleji a že den mohl trvat pouhých osm hodin. Vlivem gravitačního působení Slunce ale došlo k prodloužení dne až na dnešní hodnoty. Jelikož rotační osa planety je kolmá na rovinu oběžné dráhy, mají všechny body na povrchu Merkuru stejně dlouhý den. Merkur má vůči Slunci tzv. rotační rezonanci s oběžnou dobu v poměru 3:2. Předpokládá se, že by se mohlo jednat o důsledek hypotetické srážky s velikou planetisimálou v rané historii planety. Vlivem srážky a vnitřního složení mohla planeta ztratit sférickou symetrii. Slapové síly Slunce však přesto nebyly schopny vytvořit z Merkuru těleso s vázanou rotací jako má například pozemský Měsíc. Nastala tak situace, kdy je v perihéliu ke Slunci střídavě přivrácena a odvrácena hmotnější část planety. Přechod Merkuru Merkur se v určitých pravidelných cyklech ocitá mezi Sluncem a Zemí, takže je možné sledovat jeho přechod přes sluneční disk. Úkaz, při němž Merkur přejde pouze po okraji slunečního kotouče, takže do něj vstoupí jen částečně, se nazývá částečný přechod. Úplné přechody Merkuru lze pozorovat třináctkrát či čtrnáctkrát za století, a to vždy v květnu nebo listopadu. Květnové přechody nastávají asi měsíc poté, co Merkur projde svým aféliem, a mohou být od sebe vzdáleny 13 nebo 33 let. Listopadové přechody nastávají jen několik dní před tím, než Merkur dosáhne svého perihélia. Jsou dvakrát častější než květnové a mohou být od sebe vzdáleny 7, 13 nebo 33 let. Pozorování Merkur je znám přinejmenším již z dob starověkých Sumerů asi 3 tisíce let př. n. l. Jejich pozorování jsou zaznamenána klínovým písmem na hliněných tabulkách. Poté byl Merkur pozorován ve starověkém Řecku, kde se pro něj vžily názvy Στίλβων (Stilbón) a Ἑρμάων (Hermaón). Později byl Řeky zván Apollón po stejnojmenném bohu, pokud byl viděn ráno, či Hermés v době večera. Okolo 4. století před naším letopočtem ale antičtí astronomové poznali, že tato dvě tělesa jsou ve skutečnosti těleso jedno. Římané později pojmenovali planetu po poslovi bohů Merkurovi, jelikož při pozorování se Merkur pohybuje po obloze rychleji než všechny ostatní planety. Vhodné podmínky pro pozorování Merkuru nastávají v době východu nebo západu Slunce. Pro jeho pozorování je důležité, zda Merkur právě Slunce dobíhá nebo předbíhá. Pokud Slunce dobíhá, je viditelný po několik minut poté, co Slunce zapadlo za horizont. Pokud Slunce předbíhá, je možné pozorovat planetu chvíli před východem Slunce, než zanikne v narůstajícím slunečním světle. Planetu je možné pozorovat pouhým okem či triedrem. Merkur se nikdy nevzdaluje od Slunce dále než na 28°, což znemožňuje jeho přímé pozorování ze Země s větším rozlišením a přesností. Jasnost Merkuru se mění od 1,7 do −1,9 magnitudy a podobně jako u Měsíce je možné u Merkuru pozorovat měnící se fáze. První pozorování Merkuru pomocí dalekohledu provedl v roce 1610 italský astronom Galileo Galilei. O 21 let později byl poprvé pozorován přechod Merkuru přes sluneční disk Francouzem Pierrem Gassendimem. Další italský astronom Giovanni Battista Zupi pozoroval v roce 1639 fáze Merkuru, což byl nezvratný důkaz obíhání Merkuru kolem Slunce a nikoliv kolem Země. O dva roky později se německý astronom Johann Franz Encke pokusil o první reálný odhad hmotnosti planety podle ovlivňování dráhy komety Encke. Skutečnost, že existují oběžné poruchy v dráze Merkuru, začala pak vést některé astronomy k úvaze, že by se mezi Merkurem a Sluncem mohla nacházet ještě jedna planeta, kterou začali nazývat Vulkán. Vulkán ale nakonec nebyl nikdy pozorován. Ke konci 18. století se objevil názor, že Merkur má vlastní atmosféru viditelnou dalekohledem. Byla poprvé pozorována Johnem Flamsteedem a Johannem Schröterem při přechodu Merkuru přes Slunce. Později se však ukázalo, že se jednalo pouze o kontrast mezi Sluncem a planetou. Roku 1799 se objevuje první snaha odhadnout délku dne na Merkuru. Německý astronom Schröter předpokládal na základě pozorování, že jeden den na planetě trvá podobně jako na Zemi 24 hodin. Friedrich Wilhelm Bessel určil průměr planety roku 1832 na 4855 km (současná hodnota je 4879,4 km) O mnoho později roku 1881 Giovanni Schiaparelli určil rotaci planety na 88 dní, což se shodovalo s oběžnou dobou planety okolo Slunce. Předpokládal, že planeta má vázanou rotaci, takže je ke Slunci stále přivrácena pouze jedna strana planety. V roce 1889 se objevila první mapa povrchu Merkuru, kterou vyhotovil Giovanni Schiaparelli a který předpokládal, že povrch planety musí být rotačně svázán se Sluncem slapovými jevy způsobovanými centrální hvězdou. V roce 1962 byla odvrácená strana Merkuru zkoumána za pomoci radioastronomie. Měření zjistila, že odvrácená strana planety je příliš horká, očekávaly se teploty mnohem nižší. O tři roky později v roce 1965 změřili Američané Pettengil a Dyce rotační dobu planety na 59±5 dní na základě radarového pozorování Dopplerova posunu. V roce 1971 Američan Goldstein upřesnil rotační dobu na 58,65±0,25 dne pomocí stejné metody. K roku 2009 byl povrch planety prozkoumán pouze z části (okolo 45 %). Jelikož se planeta nachází příliš blízko Slunci, není možné pro její pozorování použít Hubbleův kosmický dalekohled. Merkur se nikdy nevzdaluje daleko od Slunce, a tak je možné planetu pozorovat pouze brzy po východu Slunce a chvíli před západem. V té době ale musí odražené světlo od planety procházet silnější vrstvou atmosféry, které až desetkrát snižují rozlišovací schopnost teleskopů. Díky působení americké planetární sondy MESSENGER, která byla oběžnicí Merkuru mezi roky 2008 až 2015 je povrch Merkuru zmapován v podstatě celý. Výzkum Merkur byl poslední zkoumanou terestrickou planetou ve sluneční soustavě i přes to, že se jedná o jednu z blízkých planet. Do roku 2021 byl zblízka prozkoumán pouze dvěma sondami NASA: Mariner 10 (3 průlety) a MESSENGER (naveden na oběžnou dráhu kolem Merkuru). Minulost Před letem Marineru 10 byly poznatky o Merkuru velice kusé, jelikož planetu jde ze Země jen obtížně pozorovat. Mariner 10 proletěl kolem Merkuru 29. března 1974 ve vzdálenosti 705 kilometrů od povrchu. Podruhé prolétl kolem planety 21. září 1974 a 16. března 1975 pak potřetí. Během těchto třech průletů pořídil a odeslal zpět k Zemi přes 2700 použitelných fotografií o různém rozlišení mezi 4 km až 100 m na pixel, které celkově pokryly 45 % povrchu. Jedním z obrovských překvapení mise bylo objevení a změření magnetického pole planety, což změnilo pohled na vnitřní stavbu planety. Dne 3. srpna 2004 odstartovala k Merkuru další sonda americké kosmické agentury NASA – MESSENGER. Na oběžnou dráhu kolem planety byla navedena 18. března 2011, ale už 14. ledna 2008 a 6. října 2008 byly provedeny první dva průlety kolem planety, třetí proběhl 29. září 2009. Vzhledem ke svému zaměření (výzkum planety samotné i její magnetosféry) sonda obíhala kolem Merkuru po velmi eliptické oběžné dráze, která se k povrchu planety přibližovala vždy u severní polokoule. Sonda ukončila svou úspěšnou misi 30. dubna 2015. Budoucnost Roku 2018 odstartovala družice BepiColombo, která po šesti průletech okolo Merkuru (2021–2025) dorazí na jeho oběžnou dráhu v prosinci 2025. Během navedení na oběžnou dráhu se BepiColombo rozdělí na dvě samostatné sondy, které se budou doplňovat: MPO (Mercury Planetary Orbiter – sonda pozorující planetu) Evropské kosmické agentury ESA a MMO (Mercury Magnetospheric Orbiter – sonda studující magnetosféru) dodaná japonskou kosmickou agenturou JAXA. Budou obíhat Merkur po eliptických drahách, přičemž dráha MPO má mít menší výstřednost. Merkur v kultuře Jméno planety V antickém Řecku nesl Merkur dvojí označení i přes to, že antičtí astronomové věděli, že se jedná o jedno a totéž těleso. Dvě jména byla důsledkem ranního a večerního objevování se na obloze. Pro ranní hvězdu se vžil název Apollo a pro večerní hvězdu pak jméno Hermés. V antických dobách se již u některých (např. u Hérakleita) objevoval názor, že Merkur, podobně jako Venuše, nejspíše obíhá kolem Slunce a nikoliv kolem Země. Dnešní název planety pochází z římské mytologie, kde Mercurius bylo jméno římského boha obchodu, cestování a šikovných zlodějů, který byl protějškem řeckého boha Herma. Bůh Hermés byl zobrazován jako okřídlený boží posel, a je tedy pravděpodobné, že jméno planety s ním bylo spojeno také díky jejímu rychlému pohybu po obloze. Hermés byl zpravidla považován za syna boha nebes Caela a uctívání se mu dostávalo převážně od obchodníků. Jméno bylo pak počeštěno na dnešní Merkur. Základ slova pochází z latinského „merx“ (mzda či odměna) anebo „mercor“ (kupujeme, obchodujeme). Na území dnešního Česka používaly slovanské kmeny ve své mytologii označení Dobropán. V Číně byl pojmenován Šuej-sing a označován jako „planeta vody“. Severská mytologie spojovala Merkur s bohem Ódinem. Sci-fi Merkur posloužil jako námět celé řady sci-fi děl. Často se objevuje téma spojené s extrémní radiací na povrchu planety či pomalou rotací a přechodem dne a noci. V literatuře se vyskytují hlavně dva obrazy Merkuru. Planety, která je z jedné strany chladná a z druhé žhavá. Tato představa se vyskytuje hlavně v dílech psaných před rokem 1965, kdy bylo prokázáno, že planeta pomalu rotuje. Druhý modernější obraz planety odráží novější vědecké poznatky. Mezi starší díla popisující Merkur jako nerotující těleso patří například kniha anglického spisovatele Erica Rückera Eddisona z roku 1922 s názvem The Worm Ouroboros pojednávající o věčném boji dvou národů proti sobě. V knize nejsou obsaženy žádné do té doby známé znalosti o Merkuru. Mezi významné autory sci-fi píšící o Merkuru patří i Isaac Asimov, který na povrch planety situoval několik svých povídek (Runaround, The Dying Night, Lucky Starr and the Big Sun of Mercury). Všechny byly napsány před tím, než astronomové zjistili, že planeta nemá vázanou rotaci, což je námět, který se v povídkách často vyskytuje. Do roku 1965 spadají i některá díla od Arthura C. Clarka (Islands in the Sky), Larryho Nivena (The Coldest Place), Hugha Walterse (Mission to Mercury) a mnohá další. Po roce 1965 se mění koncept děl a Merkur se začíná objevovat jako rotující planeta. Znovu se dostává do díla Arthura C. Clarka v díle Setkání s Rámou vydaném v roce 1973, jež pojednává o mimozemské lodi prolétávající sluneční soustavou v těsné blízkosti Slunce. Během průletu přistanou na její palubě lidé, kteří začnou rozsáhlý vnitřek prozkoumávat a sledovat oživování celé lodě. V roce 1986 vycházejí novely a povídky amerického autora Kima Kim Stanleyho Robinsona zabývající se Merkurem (hlavně Mercurial) a současně se objevuje i v románu Modrý Mars. V povídce Mercurial je hlavním motivem město neustále pojíždějící po rovníku planety ve stínu a unikající před smrtící radiací, jež dopadá na přivrácenou stranu planety. Celému městu vládne autokratický tyran. Merkur se vyskytuje taktéž ve filmové tvorbě, například v seriálu Futurama či ve filmu Sunshine. Odkazy Reference Související články Přechod Merkuru Astrofyzika Planety Sluneční soustava Externí odkazy Český vědec pomáhá zkoumat okolí planety Merkur, Aktualne.cz Planety sluneční soustavy Terestrické planety


Just Cavalli JC0697 (068) Úvodní stránka > Brýle > Just Cavalli > JC0697 (068) Nezávazná cenová nabídka 3 350,85 Kč 2 546,65 Kč vč. 19% DPH. BarvačervenéEAN664689679379