Původně jsem zamýšlel, že bych vzpomínkové psaní o Daggerfallu zpracoval podobně, jako jsem pojal článek o Frontierovi, tedy jakýsi fiktivní deníček fantasy hrdiny. Ale pak jsem si řekl, že by to bylo psaní příliš komplikované a zdlouhavé, ilustrovat onu šílenou rozhlehlost a v tom výsledku by se onen deník od deníku komandéra Jamesona zas tak moc nelišil. Takže jsem se rozhodl pojmout to klasičtěji. Impulsem se totiž stala i diskuze v posledním Pubcastu o "dream hře". Tam jsem jmenoval jako příklad Shenmue, ale trestuhodně jsem zapomněl jmenovat nutnost mixu právě s Daggerfallem, abych dokonale ilustroval, o co mi kráčí. Daggerfall měl relativně smutnou historii. Po fenomenálním úspěchu hry Arena, která předvedla poprvé v historii opravdu masivní otevřený svět s jménem Tamriel, kde se dalo bezcílně bloudit ne hodiny, ne dny, ne týdny, ale doslova měsíce. Hra byla dobře přijata jak kritikou, tak hráči a to i z toho důvodu, že hra umožňovala unikátní a svobodný vývoj postavy, respektovala hlavní dějovou linii i s vedlejšími úskoky hráče a hlavně - dávala sv 1000 obodu, kterou jsme do té doby nikdy neviděli. V roce 1994 jsme si nemohli stěžovat na generický obsah, tupou umělou inteligenci, nesmyslné designy podzemí, opakující se postavy - a i hromady programových chyb jsme brali tak nějak "automaticky" - dyk hrajeme Arenu, že ano. Bohužel pro hru - k Areně jsem se nikdy pořádně nedokopal. V roce 1994 jsem byl příliš chycen do sítí Dooma, takže samotnou Arenu jsem znal hlavně z recenzí a vyprávění, kdy jsem se samozřejmě zasnil, že by bylo super hru hrát - ale není to Doom, tak co, Arena neuteče. Inu, nakonec tak trochu utekla. Poprvé jsem ji pořádně viděl a hrál začátkem roku 1996, kdy ovšem v časopise Score jel hype na pokračování natolik silně, že se mi do "obyčejné Areny" příliš nechtělo. A když pak shlédnete trailer výše, máte naprosto jasno. Daggerfall bude to pravé ořechové. A bylo. Daggerfall se mi ale dostal do ruky až během roku 1998, kdy jsem nejen disponoval adekvátním hardwarem na provoz hry, ale také se již rozšířily CD vypalovačky do té míry, že jsem si byl schopen hru obstarat (zde patří asi největší dík Gasovi - díky!). A tak jsem si nesl domů hru, kde bylo údajně "300 MB oblohy", kde se dá navigovat podle hvězd a kde "držení šipky dopředu" znamená několik dnů nepřetržité chůze. Ačkoliv jsem tou dobou prožíval maximální závislost právě na Frontierovi, cítil jsem, že klasické fantasy bude to, co mne naprosto oddělá. A oddělalo. Naprosto zmanipulovaný Frontierem jsem udělal to nejlepší, co jsem pro hru udělat mohl. Vykašlal jsem se na příběh, proběhl jsem úvodní dungeon a začal zkoumat. Najednou jsem prozřel a díval se na ty nekonečné pláně úplně jinak. Poznamenám jenom, že jsem neměl z Areny příliš zkušeností a taky to bylo pár pátků, co jsem ji hrál - takže při první procházce v Daggerfallu jsem cítil ztrátu virtuálního panictví. Potloukal jsem se po okolí a zcela náhodou narazil na vesničku. (O existenci mapy a rychlocestování jsem v tom okamžiku vážně neměl ani ponětí). A tak jsem si najmul pokoj v hostinci a ráno jsem začal prokecávat doslova každého, ptát se na všechno možné i nemožné, hovořit sprostě i slušně, vykrádat po západu slunce lidská obydlí a následně zdrhat před strážemi (obvykle hraju za zlodějské postavy). Nakonec jsem vyšplhal po zdi na nejvyšší věž a kochal se výhledem. V této první vesnici jsem strávil celý den svého živ 1000 ota, čili nějakých osm hodin. Je velice snadné dneska Daggerfall zkritizovat a odsoudit. Ale když tu hru hrajete poprvé v životě, tak na první pohled nemáte ten pocit zoufalého opakování herních prvků. Naopak vám všechno přijde dokonale propojené, logické a navazující. Je ale čas si nalít čistého vína - 99% hry je vytvořeno soustavou komplikovaných matematických vzorců s mnoha proměnnými. To způsobuje ubíjející generický obsah všech 160.000 čtverečních kilometrů (jestli jsem správně přepočítal 62.394 čtverečních mil). A to je problém. Daggerfall je enormní hra a jelikož do ní bylo vloženo pramálo poctivé lidské ruční práce (myšleno modelování světa) a celá hra se spoléhá na výsledky náhodných generátorů, je logické, že se hře nevyhnula HROMADA chyb ať už designových tak programových. Jediné, co ji omlouvá, že jde o první pokus v dějinách historie o ztvárnění takto detailní plochy. Nenajdete totiž hru, kde byste mohli cválat na koni třista kilometrů rovně, aniž by se krajina opakovala. V tomto kontextu klobouk dolů. V kontextu střízlivého kritika ale musím říct, že většina vedlějších úkolů stojí za starou belu, většina hledaných předmětů v dungeonu se nachází doslova za prvním rohem, většina dialogů nedává valnějšího smyslu (při otázce "znáte Karla Nováka" vám Karel Novák odpoví "neznám") a už jenom samotný fakt, že dungeony jsou složeny z mnoha prefabrikovaných místností (kde tajné chodby jsou VŽDY na stejném místě) je výmluvný. Přičtěte fatální nestabilitu XNginu, vadné ukládání pozice, nemožnost dokončení hlavní příběhové linie (pche) - a propadák máme na světě. Daggerfall je pro mne jeden ze symbolů her, které byly stvořeny s myšlenkou "bez hranic". Je naprosto jasné, že systém náhodného generování je pro hru absurdní. Na stranu druhou ale hlavní dungeony, města, NPC, příšery a texty v knihovnách opravdu jsou dělané ručně (v poměru ku zbytku hry jde o méně, než 1% obsahu, ale v kontextu objemu je i toto 1% obrovský kus práce), takže když člověk vysloveně jde po hlavní dějové linii, setká se s neuvěřitelnými výtvory a už jenom kvůli nim se vyplatí hru hrát i v dnešní době. Bylo by ale nesmyslné hru uměle ochudit o náhodně vygenerovaný obsah. Onen pocit naprosté svobody, neomezeného pohybu a nesvázaných událostí je totiž reálný, přestože je prostředí značně dementní. Nikdo mi ale nikdy nesebere unikátní prožitek, který jsem měl při první návštěvě jednotlivých provincií. Změny grafiky či lépe řečeno architektury, hudby a i herního stylu v závislosti na tom, jestli putuji po ledových pláních, poušti s palmami nebo ve středozemním městě. A ani Morrowind, ani Oblivion či jiná hra tento pocit v takto silném prožitku nepřekonala. Enormní množství náhodného obsahu s sebou přinesl ještě jednu zajímavou věc a tou je "hráčem interpretované události". Složením základních herních mechanismů hráč vytváří unikátní události, které jako by vypadly z fantasy románu či filmu. Posuďte sami - jedna z akcí, která opravdu není daná misí nebo příběhem, ale "prostě jsem to chtěl udělat" a hra mi v tom nebrání. Přijdu do velkého města, kde jsem poprvé. Ubytuji se na pár dní v hostinci, koně dám do stájí, do batohu naházím nejnutnější věci a zbytek nechávám v kočáře. Několik základních informací načerpám ještě v hospodě, ale pak jdu na audienci ke králi, který ode mne něco chce. Prokecám všechna základní témata je mi doporučeno, abych si další informace nastudoval v knihovně. Při listování stovkami zažloutlých stránek najdu celkem přesný popis rituálu, díky kterému bych se mohl dostat ke značnému množství magické energie a doživotně se tak postarat o dosavadní nedostatek. Budu na to ale potřebovat tento konkrétní krystal, kterých se ve světě nepotuluje zrovna moc. Vracím se ke králi a ptám se ho na krystal. Moc o něm neví, ale odkáže mne na dvorního alchymistu. To už zapomínám na pravý důvod, proč jsem vlastně za králem šel - touha po krystalu je větší. Dvorní alchymista mi prozradí, že se krystaly dají najít v jedné konkrétní lokaci. Studuji chvilku mapu a spočítám si, že jenom cesta tam a zpět by mne stála dobrý měsíc života, takže na to kašlu. Vyběhnu do města a v hospodě, kovárně a několika guildách se ptám, jestli o tomto krystalu něco nevědí. Nakonec se mi vyplatí, že jsem v dávnějších dobách byl trochu tvrdší na stráže, c 4d2 ož vyústilo v kontaktování temného zlodějského cechu. Díky němu jsem nyní zjistil, že ve městě je jeden klenotník, který krystalem disponuje. S dobrou vůli navštívím nenápadný krámek na jihu města a koukám - cena krystalu je vyšší, než cena domu a lodě dohromady. Takže tudy to nepůjde. V hostinci se dobře vyspím a o půlnoci vyrážím do uliček. Město je velice civilizované, takže to tady i v noci celkem žije a hlavně je tady spousta stráží. Je nesmysl pokoušet se vloupat do krámku násilím a předním vchodem. D 1000 obře jsem si přes den okouknul situaci a vím o verandě v prvním patře, kudy se dovnitř dostanu snáze. Jak ale koukám, šplhat po zdi je při tolika strážích nesmysl. Změníme taktiku. Opustím hranice města a vyšplhám místo toho zvenčí na hradby. Odtud na sebe sešlu kouzlo levitace (no jsem sice zloděj, ale magii občas potřebuji!) a ladným seskokem skáču po střechách až na dům klenotníka. Odtud jen zaharaší na pár sekund můj paklíč, krystal mění majitele a opět ze střechy seskakuji do bezpečné vzdálenosti. Nikdo mne neviděl? Dobrý. A teď jdeme na ten rituál. Daggerfall je krásný v tom, že láká hráče tisíci svody ve formě úkolů, dobrodružství, náhodného zkoumání. Vybavujete si hru Fallout 3, kde byla pustina skvěle zpracovaná a na každém kroku bylo nějaké lákadlo, svádějící na zcestí? V jistém smyslu je Daggerfall udělaný podobně. I když víte, co byste měli dělat pro hlavní dějovou linii, dost často se neudržíte a strávíte týdny v podzemí při honění nějakého Licha. A přestože se dungeony, či jejich prvky, zoufale opakují, jejich skladba je i přes náhodnost celkem dobře udělaná, takže podzemí mají specifickou atmosféru. A hlavně jsou dungeony opravdu velké - jak na počet pater (což je v plně 3D enginu trochu nesmyslné), tak na velikost prvků. Obří pozdemní jeskyně, jezírka, visuté mostíky - to všechno tam je a je to potěcha pro každého milovníka podzemí obecně. Daggerfall rovněž exceluje tím faktorem, že nejsme ve světě sami. Krom příšer, přátelských NPC a stráží se totiž ve světě vyskytují hrdinové podobní nám samotným. Někdy je potkáme v podzemí jen tak, ale mnohdy jsou najmuti, jako naši zabijáci a to je pak legrace. Od obyčejných - základních - příšer se liší zejména změnou taktiky a zbraní, navíc mají omezený počet šípů v toulci a vůbec pro ně platí skoro ta samá pravidla, jako pro nás. A také z nich vypadne vždy všechno, co měli v poslední okamžiky u sebe. Perfekcionismus světa je tak dotažen téměř k dokonalosti. I když po nějaké té stovce hodin strávené v podzemích již získáte oko na identifikaci prefabrikovaných prvků a budete je spíše probíhat, o to více budete překvapeni, když narazíte na nějaký prvek nový, třeba na míru udělaný. Pamatuji si své nadšení, když jsem narazil na vstup do krypty, který byl lemovaný polonahými tanečnicemi. A další potenciální kámen úrazu. Daggerfall je přes svou propracovanost velice schematická, až symbolické RPG. Postavy se nehýbou (ve městech je jejich pohyb náhodný a nesmyslný, byť v rámci časových změn má jejich pozice logiku), nemají dokonce ani vypracované pohledy z více stran - grafický sprite se k vám vždy točí "jedním směrem" a na nějaké animace můžeme skoro s klidem zapomenout. Pro ponoření do atmosféry světa Daggerfallu je toho na rok 2010 asi přece jenom málo. Ale neházejme filntu do žita. Daggerfall disponuje oproti pozdějším dílům unikátním soubojovým systémem, který v mnohém smyslu předběhl svou dobu. To, co později zkoušela hra Die by the Sword, případně to, co vidíme dneska za šílenství okolo "pohybového ovládání", tak to má Daggerfall (a i Arena) již mnoho let. Dodnes nechápu, proč tento systém nebyl převeden do Morrowindu a Oblivionu. Neboli - rozhlížení myší (pravým analogem na gamepadu) je dneska standard, avšak pokud se podrželo pravé tlačítko myši, z myši se stal meč, se kterým jde máchat ve všech základních směrech. A nejde jen o lehký pohyb myškou - musíte opravdu máchat mečem. Ale nebojte - je to pořád RPG, takže výpočet rychlosti úderů a jejich síla ži zranění je vždy závislá na statistikách postavy, ať už mácháte sebevíce. Oproti bojování je kouzelnický systém více méně standardní, leč hra disponuje unikátní vlastností a tou je spellmaker. Když v nějaké kouzelnické guildě dosáhnete patřičného respektu, dostanete přístup k takřka neomezenému editoru na nová kouzla. No co nová - i stará. Mnohdy jsou totiž i základní kouzla velice nevýhodně navržená z hlediska spotřeby magické energie a tak máme možnost si je vyladit na míru. Účinky kouzel lze i kombinovat, takže po seslání levitace se automaticky aplikuje i neviditelnost. Kreativitě se meze nekladou. Vývoj postavy je jedna z věcí, která se dochovala v trochu ořezané formě až do Oblivionu. Daggerfall je "samozřejmě" lepší. Větší množství dovedností, které je možné poskládat do libovolných kombinací - primární, sekundární a ještě minoritní. Zkušenější hráči poměrně rychle našli exploit - do primárních dovedností nasázet nejběžnější činnosti, jako je běh, uhýbání nebo šplhání... a to to pak ta úroveň postavy roste. Na druhou stranu - pobíhající trotl si příliš zábavy neužije, takže to chce nějaký ten bojový skill, trochu magie a případně jednu zlodějskou věc, jako je páčení zámků. A od toho se odvinou specializace vaší postavy a činnosti, které budete vyvádět. Čím originálnější postavu si vyrobíte, tím více zábavy si užijete. Postup postavy na vyšší úroveň je pevně daná tím, jaké primární dovednosti využíváte. Takže když si tam dáte boj beze zbraně, léčení, dva cizí jazyky a iluzionismus, zažijete opravdu jiné věci, než výše naznačený standard. Pravda - nezabojujete si. No a? Součástí Daggerfallu bylo (a pořád je) mnoho doměnek, co hra obsahuje. Rozhovory v magazínech slibovaly hory doly a i když ne zdaleka všechno nakonec mělo kýžený výsledek, jedna z opravdu zásadních věcí, o které jsem dlouho snil, byla zmínka o městech pod vodní hladinou. Nevím, jestli to bylo někde zmíněno, či spíše notně zapracovala moje fantazie při pohledu na níže umístěný screenshot, ale docela dobře si pamatuji, že jsem zkoušel vyskakovat z lodě, abych zjistitl, co je na mořském dně. Bezvýsledně. Jinak během hry se pod vodu dalo dostat normálně... Podobných historek jsem slyšel za ta léta desítky. Trochu mi to připomíná mýty okolo San Andreas ;). Jestli bych mohl mít po těch letech jedno doporučení, tak to je: zahrajte si to. Opravdu. Stáhněte si nejnovější opatchovanou verzi, přiložte editor na uložené pozice (což není pobídka k podvádění - jde u regulerní herní součást, bez které zbytečně riskujete!) a vyběhněte z úvodního dungeonu ven. Podívejte se na to, co Daggerfall nabízel před čtrnácti lety. Není to dokonalé ve smyslu obsahu, ale je to dokonalé ve smyslu myšlenky. A ta dokáže pohltit.


30. 6. 2014 Oddworld: Stranger's Wrath - demo Už je to docela dlouho, co jsem zapnul Playstation 3 - ale tak jednou za čas, když zrovna nehraju GTA5, se podívám na Playstation Store a postahuji demíčka her, které by mne mohly zajímat. I když je nabídka relativně chudá, velice mne překvapily hry jako Brothers: Tale of two sons (parádní pohádka, jejíž zpracování mne dostalo do kolen a celkem jistě si hru koupím), remix Darkstalkers (to je prostě dobrá bojovka), Wolf among Us (nic nového, ale pěkné), zklamaly mne hry jako Dust 514 (prostě nudná střílečka), Castle Storm, Assassin's Creed Liberation HD, Flashback... ale jedna hra z těch demíček, co jsem okusil, vynikala. Oddworld: Strager's Wrath je titul, který mi dlouho předlouho unikal, takže při ohlášení HD remixu jsem jen pokrčil rameny. Demo jsem tedy uvítal. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


7. 7. 2008 Civilization 4 První dojem z grafiky je velice příjemný, potěšila mne možnost zoomu až na úroveň první Civilizace, v podstatě ta zmíněná CivRev nevypadá až tak moc odlišně (je jenom barevnější a roztomilejší). Co je ale podstatné - dá se to hrát! Od dob Alphy Centauri a Call to Power jsem se těmto Firaxis produktům prakticky vyhýbal pro (na můj vkus a moje možnosti) překombinované možnost, ve kterých se ztratím po pátém tahu. Civ4 mne do sebe pustila jako dobře zaplacená prostitutka. Za ty tři hodiny, co jsem si vychutnával vítězné tažení start - cíl jsem se výtečně bavil a jelikož základy hry jsou pořád stejné, vychutnával jsem si novinky a detaily, které hru skutečně posouvají výše. Zároveň jsem se překvapil, jak mi slouží paměť a i když je strom vynálezů značně inovovaný, přesně jsem odhadl, co vynalézat dříve podle současných dispozic, pohrál jsem si s vládními režimy, daněmi... prostě všechno při starém, co se jádra týče. Musím ale vyzdvihnout velice pěknou atmosféru danou také pěknou, stylizovanou grafikou, líbí se mi zpracování zázraků, zpracování měst, zpracování leaderů a samozřejmě nostalgická loading screen. Prostě je to moc pěkná hra a vysloveně se těším, až si ji zahraju více (a nemluvím o editoru). Tyto měsíce budou na hry suché a Metal Gear Solid 4 si musí také chvíli odpočinout. I když... Tak snadné to mít Civka nebude. 4 komentáře: Congratulations. Vítej do klubu zarytých tahovkářů.OdpovědětVymazat Včera jsem to hrál zase a je to moc dobrý - ale zdá se mi to nebo je to relativně těžký? Ono se se mnou nikdo nechtěl pustit do války, takže jsem zaútočil pár upgradovanejma jezdcema s lukama, katapulty a podobně - no dobyl jsem jedno město, které mi ale nechtělo nic produkovat, takže jsem o něj hodně rychle přišel - a naopak bylo mi pak zabráno moje město na 10tém levelu, i když jsem tam měl jednotek jako máku.OdpovědětVymazat Trochu ještě plavu v ovládání, nejsem si jistý, jestli Fortify kdekoli zmizelo záměrně nebo mojí chybou nějakou, občas mám zmatek v ikonách a obecně jsem nenašel nějaké všeobecné přehledy s jednotkama a tak. Ale je tam luxusní vyjednávání, perfektní nápady jsou s těma osobnostma, jak se objeví, necháš je něco vynaleznout atd. Uáááá, to je paráda! Je to těžší než předchozí díly, ale to jen věc cviku. Já to hraju na Noble - to mi jde v pohodě - ale o příčku výš to tedy jentaktak abych to nějak dohrál. Na vyšších obtížnostech se AI chová mnohem agresivněji, takže zatímco na lehké obtížnosti lze hrát pohodové budování kultury a náboženství, na vyšších levlech to bez boje nejde, aspon musíš mít xy jednotek na obranu, aby ti nevyhlásili válku.OdpovědětVymazat Útoky se vyplatěj jenom někdy. CIV 4 je udělaná tak, aby se expanze za každou cenu nevyplatila - jako to bylo v předchozích dílech. Dobytý města mohou naopak představovat finanční zátěž, takže se vyšťavíš z podoby. Naopak hru lze dohrát jen s jedním městem - dá se to nastavit v options- one city mode-- je to celkem sranda. Takový bojový simcity. Mám k tomu datadisk Warlords - je tam navíc třeba velká čínská zeď a hodně historickejch tažení jako Alexandr Veliký nebo Čingischán. Jako taktika se doporučuje specializace měst: jedno máš na vědu (obvykle capital city - library, university..), další jen na prachy (dáš bank, marketplace), další jen na jednotky - barracks - a necháš ho nonstop stavět jednotky. Až se ti nahromadí dostatečná zásoba jednotek, chrstneš je na nejslabšího souseda. Specializace měst ti jakoby šetří tahy. Pak se hodně vyplatí budovat ekonomiku, upravovat krajinu na maximalizaci commerce. Náboženství mě tam moc baví, ale je pravda, že na vyšších obtížnostech se s tím vystačit nedá. Jo, to s tím bojováním jsem už asi odhalil, jedu teď mírumilovnou cestou a zdá se, že je to lepší. Hraju ale pořád na Chiefstana, já mám z těch vyšších obtížností prostě strach.OdpovědětVymazat Datadisky jsem pososal všechny, ale zatím se mi zdá, že si vystačím se základem. Akorát Battle Isle a CivRevDS - no čtyřka je super, ale--.. ;)


source: wikipedia

text: Keplerovy zákony jsou tři fyzikální zákony popisující pohyb planet kolem Slunce. Platí však obecněji pro pohyb libovolného tělesa v centrálním silovém poli, tedy v oblasti působení nějaké dostředivé síly, jejíž přitažlivost klesá s druhou mocninou vzdálenosti stejně jako gravitace výrazně hmotnějšího tělesa. Lze je tedy použít například i na pohyb Měsíce či umělé družice kolem Země, avšak s menší přesností, neboť vliv Slunce je v tomto případě nezanedbatelný. Historie Johannes Kepler při odvození těchto zákonů využil systematická a ve své době nejpřesnější astronomická měření Tychona Brahe, jemuž byl Kepler asistentem v letech 1600 až 1601. První dva zákony vydal ve svém díle Astronomia nova (1609), třetí vyšel roku 1618 v Harmonices mundi. Později (1687) Isaac Newton ukázal, že Keplerovy zákony jsou důsledkem jeho obecnější fyzikální teorie mechaniky a gravitace. Formulace zákonů 1. Keplerův zákon Planety obíhají kolem Slunce po eliptických drahách (přesněji trajektoriích), v jejichž jednom společném ohnisku je Slunce. Význam 1. Keplerova zákona Tento zákon popisuje tvar trajektorií planet pohybujících se v gravitačním poli Slunce. Říká, že planety se pohybují po rovinných křivkách (elipsách či kružnicích), kolem stálého středu (centra). To znamená, že vektor zrychlení, a tedy i síla způsobující tento pohyb, leží v rovině dráhy. Planety se periodicky vzdalují a přibližují ke Slunci. Planety obíhají kolem Slunce, takže geocentrický popis nebeské mechaniky již není vhodný. Planety ale nemají příliš výstřednou dráhu, takže v prvním přiblížení lze uvažovat, že se pohybují po kružnici. Tento zákon však platí i pro komety, které se pohybují po značně výstředných drahách. Pravděpodobnost, že by se nějaké těleso (dlouhodobě) pohybovalo okolo Slunce přesně po kružnici, je nulová, protože kružnice je ideální případ, ke kterému se lze v praxi pouze přiblížit, ale nelze ho dosáhnout. Roviny drah všech planet procházejí středem Slunce, jsou přibližně totožné. Slunce se nachází v ohnisku dráhy každé planety. Hlavní vrchol elipsy, v němž je planeta nejblíže Slunci, se nazývá přísluní (perihélium) a hlavní vrchol, v němž je planeta nejdále od Slunce, se nazývá odsluní (afélium). 2. Keplerův zákon Obsahy ploch opsaných průvodičem planety (spojnice planety a Slunce) za stejný čas jsou stejně velké. Průvodič planety je spojnice hmotného středu planety s hmotným středem Slunce. Velikost i směr průvodiče se při pohybu planety kolem Slunce neustále mění. Průvodič však vždy za stejnou dobu opíše plochu se stejným obsahem. To je důvodem, proč se tento zákon někdy nazývá zákon ploch. Význam 2. Keplerova zákona Planety se v přísluní pohybují nejrychleji, v odsluní zase nejpomaleji. Ve výpočtech se používá plocha opsaná průvodičem za infinitezimálně (nekonečně) krátký čas, kdy se může zanedbat zakřivení trajektorie planety a celý výpočet se redukuje na vyjádření obsahu trojúhelníka. Druhý Keplerův zákon je jiné vyjádření zákona zachování momentu hybnosti. Plyne z něj (netriviálně), že oběžná rychlost planet se zmenšuje se vzrůstající vzdáleností od Slunce (těles od centrálního tělesa), to je však zřejmé ze zákona zachování energie. Plošná rychlost Sledujeme-li pohyb tělesa s polohovým vektorem v gravitačním poli, pak za čas dojde ke změně průvodiče na , kde elementární přírůstek spadá do směru dráhy. Obsah elementární plochy opsané tímto průvodičem lze vyjádřit ve tvaru Pro plošnou rychlost pak s pomocí tohoto vztahu získáme výraz Vektor plošné rychlosti je kolmý k rovině, v níž leží trajektorie pohybu. Tento Keplerův zákon říká, že pro plošnou rychlost platí Ze znalosti vztahu pro moment hybnosti , kde je hybnost planety, lze psát Je-li tedy konstantní plošná rychlost, je konstantní také moment hybnosti. Obráceně lze říci, že ze zákona zachování momentu hybnosti vyplývá konstantní plošná rychlost pohybu planety v radiálním gravitačním poli (a tedy také druhý Keplerův zákon). Plošné zrychlení Derivací plošné rychlosti podle času dostaneme plošné zrychlení , kde bylo využito toho, že . Při planetárním pohybu je plošná rychlost stálá a plošné zrychlení tedy musí být nulové. To znamená, že . Vektorový součin dvou vektorů je nulový, je-li jeden z nich nulový, nebo pokud leží v jedné přímce (tzn. mají shodný nebo přesně opačný směr). Avšak ani není nulové, neboť pohyb probíhá v určité vzdálenosti od středu (tedy ) a při každém křivočarém pohybu se vyskytuje nějaké zrychlení (tedy ). Znamená to tedy, že zrychlení (tedy i odpovídající síla) leží ve směru průvodiče . Trajektorie dráhy má vždy takový tvar, že vzhledem k tečnému vektoru se vždy zakřivuje směrem k centru. To znamená, že zrychlení směřuje dovnitř uzavřené dráhy (elipsy). V opačném případě by se dráha zakřivovala ven od tečného vektoru a dráha by se neuzavřela. Důsledkem je, že vektor zrychlení směřuje vždy do centra silového působení. Takové silové působení se nazývá centrální. Také pohyb způsobený těmito silami se nazývá centrální pohyb. 3. Keplerův zákon Poměr druhých mocnin oběžných dob dvou planet je stejný jako poměr třetích mocnin délek jejich hlavních poloos (středních vzdáleností těchto planet od Slunce). Pokud označíme a oběžné doby dvou planet a a délky jejich hlavních poloos, pak lze tento zákon vyjádřit ve tvaru Tento zákon platí v tomto tvaru jen tehdy, jsou-li hmotnosti planet zanedbatelně malé ve srovnání s hmotností Slunce, což je u planet sluneční soustavy splněno. Význam 3. Keplerova zákona Planety blízko Slunce jej oběhnou za kratší čas než planety vzdálené. Oběžná doba však roste se vzdáleností od Slunce rychleji než tato vzdálenost, takže průměrná úhlová rychlost planet klesá se vzdáleností od Slunce. Např. Saturn je od Slunce vzdálen přibližně 10x více než Země, ale jeho doba oběhu ("Saturnův rok") je již skoro 30x delší (viz tabulku níže). Odvození Předpokládejme, že soustava spojená se Sluncem je inerciální. Excentricity drah planet jsou malé, takže je můžeme považovat za přibližně kruhové. Bližší planety mají větší oběžnou rychlost, protože na ně Slunce působí větší silou. Oběžná rychlost jde vyjádřit z gravitační síly, která je zde silou dostředivou: . Vidíme tedy, že čím je planeta blíže Slunci, tím rychleji obíhá kolem něho. Protože , dostaneme dosazením , což je (obecnější) vyjádření 3. Keplerova zákona. Tento vztah lze elementárně uhodnout i rozměrovou úvahou, až na bezrozměrnou konstantu , což však pro původní formulaci nevadí. Tabulka 3. Keplerova zákona Odvození Newtonova gravitačního zákona z Keplerových zákonů Při planetárním pohybu je plošná rychlost stálá, jak plyne z druhého Keplerova zákona. Z konstantnosti plošné rychlosti vyplývá, že plošné zrychlení je nulové. Plošné zrychlení lze zapsat ve tvaru . Má-li tato hodnota být nulová, musí být nulový vektorový součin . Toho lze dosáhnout pouze tehdy, pokud je jeden z vektorů nulový, nebo pokud mají oba vektory stejný nebo opačný směr. Poněvadž při křivočarém pohybu je zrychlení nenulové a polohový vektor je také nenulový, přichází do úvahy pouze druhá možnost, tzn. zrychlení i průvodič leží na jedné přímce. Znamená to tedy, že pole bodového zdroje je centrálním polem a tedy, že hledaná gravitační síla je funkcí vzdálenosti od tohoto centra, ale nezávisí např. na zeměpisné šířce. Pro odvození velikosti radiálního zrychlení můžeme předpokládat, že těleso se kolem centra sil pohybuje po kružnici. Při rovnoměrném kruhovém pohybu, který pozorujeme v důsledku konstantnosti plošné rychlosti, se centrum nachází ve středu křivosti dráhy. Radiální zrychlení je tedy totožné s dostředivým zrychlením a má velikost , kde je oběžná doba. Podle třetího Keplerova zákona platí , kde je konstanta. Zrychlení lze pak zapsat ve tvaru , kde je konstanta platná pro všechny planety. Síla, kterou působí Slunce na planetu, má velikost , kde je hmotnost planety. Planeta však zároveň podle třetího Newtonova zákona působí na Slunce stejně velkou silou , kde je hmotnost Slunce. Z rovnosti dostaneme . Položíme-li , dostáváme Newtonův gravitační zákon ve známém tvaru Související články Mechanika Gravitace Gravitační pole Newtonův gravitační zákon Keplerova úloha Externí odkazy Nebeská mechanika Gravitace Fyzikální zákony Dějiny fyziky Johannes Kepler


Pronájem obchodních prostor Bynovec | Eurobydleni.cz Pro pronájem obchodních prostor Bynovec získáte na Eurobydleni.cz nabídku, díky které budete moci mít jistotu kvalitního výběru. Pronájem obchodních prostor Bynovec (490+) Pro pronájem obchodních prostor Bynovec získáte na Eurobydleni.cz nabídku, díky které budete moci mít jistotu kvalitního výběru. Obchodní prostory k pronájmu Bynovec budou mít jistě z hlediska vašeho podnikání strategický význam. Vyberete-li si obchodní prostory k pronájmu Bynovec na našem portálu, máte jistotu toho, že máte z čeho vybírat. U pronájmu obchodních prostor je vždy nejen ve městě Bynovec důležitým faktorem průzkum dané oblasti. Záleží také na tom, v jakém oboru se pohybujete. Přeci jen prodej zmrzliny někde na periferii města asi není to pravé ořechové. Obchodní prostory Bynovec pronájem Rozhodnete-li se tedy pořídit si obchodní prostory Bynovec pronájem, jistě oceníte bohatou nabídku. Přeci jen, když je z čeho vybírat, vždy jde všechno mnohem lépe. Nakonec pronajaté obchodní prostory Bynovec musejí vyhovovat především vám, neboť v nich budete trávit nejvíce času. Právě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující obchodní prostory Bynovec, a to obchodní prostory na prodej Bynovec, pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec, Obchodní prostor Bynovec na dražba. Pokud nalezené nemovitosti v kategorii obchodní prostory k pronájmu Bynovec nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích komerční nemovitosti Bynovec, komerční nemovitosti k prodeji Bynovec, komerční nemovitosti k pronájmu Bynovec, Komerční nemovitosti Bynovec na dražba. Další lokality v okolí pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec Pro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec. Určitě lépe naleznete pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Bynovec, který hledáte.


Vyváženo je to ale dost divným způsobem respawnování nepřátel v klíčových bodech krajiny, které jsou tak husté, že většinu času jste pod palbou, i když jenom někam jedete. Chování frakcí vůči vaší osobě je také trochu divné a nedotaženosti enginu ve formě nemožnosti destrukce všeho je občas také jako pěst na oko. Divné je také chování vozidel, kdy mezi buginou a loďkou vidím rozdíl pouze v rychlosti a nejvíce otravuje nemožnost vzít si více questů najednou, takže cestování z bodu A do bodu B kvůli odměně se stává otravnou a podstatnou částí hry. Není to ale hra, ze které bych si sedl na zadek. Prvotní nadšení z krajiny a blbnutí s ohněm je celkem rychle překryto stupidní umělou inteligencí a dost absurdní výdrží všech cílů, kdy nezřídka sypu půlku zásobníků do negra v tričku (Nejsem rasista! Jenom prostě v Africe žijí převážně afroameričané, co mne chtějí zabít a tak je kydlím...) a stejně vesele pokřikuje. Také stealth elementy nejsou dotažené do konce a selhávají v nejméně vhodný okamžik, takže postupně přecházíme do Rambo fáze, i když s vypětím sil lze dělat celkem pěkné kejkle. Zasekávají se také zbraně, což je milý prvek. Na první pohled podle čistoty a stupně koroze zbraně odhalíte, jakou bouchačku si do boje vzít a jakou ne. Celkově je hra dost pojata tak, že vyjma základního ukazatele zdraví a munice si vystačíte s optickou kontrolou obrazovky, místo studování čísílek v inventory, což hře dává trochu jinou atmosféru. Více než klasickou střílečku (pokud bychom se podrželi srovnání s Crysis nebo i s prvním Far Cry) připomíná Far Cry 2 hru Boiling Point, kterou mám přes hromady chyb a bugů docela rád. Chybí začlenění podstatnějších RPG prvků a možnosti výbavy posunout dál, abych Far Cry přijal s otevřenou náručí. Nehrál jsem hru dlouho, ale obrázek si člověk udělá po čtyřech hodinách docela dobrý. Hlavní mise se trochu opakují, ale poskytují variablitu a více cest řešení (opravdu rozdílných způsobů řešení, což si cením) a i studování okolí okolo tábora, který chci vyhladit, přináší své ovoce a přizpůsobíte taktiku přepadnutí. Omezení nosnosti zbraní je docela velké, ale během přetřelek nalézáme po mrtvých dost zásob. Takže se nakonec opravdu cítíte jako maniak v nějakém americkém filmu, který po vyplýtvání několika zásobníků odhazuje ve zpomaleném záběru zbraň a chápe se čehokoli v okolí, čímž navazuje na načnutou kružbu. Jediná větší vada z mého hlediska je příběh a jeho podávání. On je totiž skoro nijaký. Jde jenom o to zabít místního dealera zbraní, který vás asi naštval nebo co, takže ho musíte zabít. Ne snad, že bych od střílečky čekal něco více, ale rovnou se přiznat k tomu "neměli jsme lepší nápady, jak to okošatit" v první loading screen - no nevim. Zbytek hry je plnění misí pro frakce v okolí, díky čemuž se postupně blížíme právě k onomu dealerovi, který vtipně sponzoruje obě strany konfliktu. No řeknu vám, nemít malárii, tak to snad ani nehraju. Každopádně o příběh zas tolik nejde, atmosféru to nenarušuje ani v nejmenším. Jenom se ptám, proč by se v tak krasném prostředí nemohlo odehrávat něco více epického, než "jenom sprostá střílečka", takový Shadow of Colossus 2 by vynikl. Technologicky jde o jasný nadprůměr, téměř na úrovni Crysis, ale je značně omezená fyzika. Engine Dunia obsahuje údajně 2-3% kódu z Cryengine, takže ačkoliv jsou si hry grafickým stylem celkem podobné, jsou mezi nimi propastné rozdíly, které ale nepoznáme ze screenshotů. Důležitější ale je, že Crysis se na mém počítači hýbe na hranici hratelnosti, kdežto Far Cry 2 jede jako blesk a teprve Ultra High nastavení (určené ovšem pro nejnovější grafické karty nebo SLI řešení) narazí na výkonnostní strop a hra se začne trhat. Musel jsem teda updatovat drivery na nejnovější, protože jinak se hra škubala i při nižším nastavení, pokud jsem zapnul stíny. Ta omezená fyzika se projevuje také na humanoidech, kterým nejde useknout mačetou ruku (politicky nekorektní? Vždyť to bylo i v Commandu!), ustřelit hlavu nebo je roztrhat granátem. Celistvé tělo s několika šplíchanci krve se prostě korektně proletí vzduchem a to je tak všechno... Není bez zajímavosti, že na konzolích vypadá hra téměř identicky, pochopitelně s přihlédnutím k menší paměti, takže textury budou o něco slabší - ale hra má necelé 4 GB (proti tvrzení UbiSoftu, že plná verze hry má mít po instalaci 12 GB), což odpovídá i kapacitě DVD v případně XBOX verze, takže graficky čekám minimální rozdíly. Co je ale vidět dle videí docela dobře, je doskakování vzdálených objektů - v PC verzi jsem na to prakticky nenarazil. Velkým bonusem je také potenciál multiplayeru a samozřejmě editor rozebíraný na blogu nedávno. Jde o přidanou hodnotu, která se v současné době nesmí podceňovat a Far Cry 2 se s ní popral velice dobře. A to i z toho důvodu, že verze pro konzole nejsou o nic ochuzené. Hra zkrátka a dobře ukazuje 1000 směr vývoje, který mi přijde správný, na rozdíl od většiny dalších stříleček současnosti. Z hlediska singleplayeru ale chybí výraznější osobnosti v příběhu, vaši přátelé, co vás tahají ze šlamastyk (což je mimochodem prima součást hry), se k vám hned na začátku hry přidají, aniž by měli jakoukoliv motivaci. Také se tady nedají lovit sloni, obecně pytláctví v Africe by bylo prima tématem na subquesty. Je to prostě "jenom střílečka", i když na první pohled to možná slibuje víc. A to je prostě škoda. Délka hry, rozloha mapy a obtížnost je nakonec uspokoující, alespoň co jsem četl komentáře přátel, co se dostali dál, neboť já osobně jsem se pustil spíše do Dead Space. Dá se teda říci, že až na pár nelogických chyb s respawnem, nemožnost demolovat jakékoliv objekty či budovy a dost bezduchou story, je to opravdu dobrá hra, která pobaví na dost dlouho, abychom si nemuseli stěžovat. Na první pohled se nabízí srovnání s Crysis, které ovšem odmítám. Crysis je techdemo, kde je interaktivní složka hluboko pod úrovní toho, čemu osobně říká "hra". Far Cry 2 je především hra a nehraje si na nic jiného. To je její hlavní přednost, i když není dokonalá. Svou kvalitou převyšuje většinu současné produkce v žánru. Pokud bychom vzali průměrné hodnocení Crysis na Gamerankings vážně (přibližně 9/10), muselo by Far Cry dostat přibližně 63/10, jde o sedmkrát lepší hru. Podle mého hodnocení se ale přidržíme normálních čísel - Crysis 1/10 za grafiku, Far Cry 2 - 7/10 - první dojmy. P.S.: Za většinu screenshotů d3d thx to Koudy, za poslední thx to Claven, za první dva děkuji sobě.


Stavba bazénu za maximální cenu 162 milionů korun by mohla být zahájena na podzim 2012, otevřen by měl být po dvou letech.


source: CulturaX

text: Jo, Dynaudio má v rezervě, ale poptávka je pravděpodobně po jiné variantě, aby si člověk nemusel pořizovat celé Dynaudio, což je za ty prachy jako dodělávka trošku mimo Já mám na B8 origo Dynaudio a subwofer mám v plnohodnotné rezervě.,vleze tam přesně. Jinak si myslím, ze v B8 hraje výborně,využívám spotify a bluetooth. VW dělá od Helixu (zesilovač+2 woofery) dělá i pro umístění místo rezervy a tam to místo opravdu zabere... Nejlepší by bylo do Dynaudio skříně, která vleze do plnohodnotného kola, namontovat Helix Woofery i se zesilovačem! S tím by si nějaký kutil určitě poradil, ale ono předělávat tohle plastové heblo by asi nebylo úplně ideální, když existují pří mo boxy na míru do rezervy. Zesík se hodit, schovat prakticky kamkoliv. Box stačí osadit reproduktorem a vložit do rezervy. Tenhle je pro 17" kolo. Jednoduše vyjímatelné a odpojitelné řešení. zrovna se dokončila pro mě "užitečná" věc do nákladového prostoru... protože není nic otravnějšího, než když se při jízdě uvolní náklad v kufru a dělá si tam co chce při každém zatočení do stran už v minulém autě se mi to osvědčilo a nebylo co váhat... jak to tak bývá, tak díly byly už dávno sehnány, jen se čekalo na drobnosti... a hlavně najít si čas to poskládat... Tohle jsem nezkoušel, nemám po ruce žádnou B6/B7 na vyzkoušení.... Hliniková zábrana už v B8 není... místo ní, je ten kousek pohyblivé podlahy navíc... Já bych bral taky tu hlinikovou zábranu, ale na B8 se nedělá a jestli to pasuje z Q7, to netuším. VW dělá hlinikovou zábranu ale jen na suchý zip do kufru, místo Carga takovou náhradu Aha... tak toto řešení se mi nepáčí... Jedině pokud by to fungovalo v těch kolejnicích, jinak si vystačím z těma popruhama a hliniková zábrana holt nebude...


Týn nad Vltavou 7. - 8. 9. 2019 Fleur de Lis Tercius - III. cena, 12. místo S Fleur se pokoušíme prorazit smůlu a dojít všestranné zkoušky v první ceně. Ani letos v Týně se nám to nepodařilo. Zkoušky byly plné zmatků a nedorozumění, které znervóznilo všechny účastníky a pro Fleur je to nejhorší hendikep. Začalo to tím, že pořadatel zapomněl dodat včas krev na barvy a tak, protože jsme si jako první stanoviště vylosovali právě barvy, jsme začali tříhodinovým čekáním. Zpestřeným o to, že nedaleko probíhaly zkoušky v norování a těch se účastnili jagteriéři, kteří mají prokazovat hlasitost. Prokazovali. Příšernou. Psí holky byly velmi nervózní, nemají rády hystericky štěkající psy. Barvy bohužel začínají prácí před barvou. Následování není Fleurky parádní disciplina a po dlouhém čekání se jí pohly střeva. Ona se neumí vyvenčit na vodítku, tak ke všem nepřesnostem ještě po vyvenčení na disciplině (konečně bez vodítka!) obešla Báru a špatně se zařadila k noze a musela být korigována. Výsledkem byla známka 1, která hned na začátku pohřbila naděje. Barvu šla ale jistě, za 4. Malý les byl postrach. Tam se vypadávalo nejvíc oba dva dny. Fleur má les ráda a šla ho jistě v samých 4. Až na klidu na stanovišti z neznámých důvodů vstala a Bára ji pro jistotu povelem zastavila. Takže 3, ale jinak dobře. Druhý den jsme nastupovali na vodu, která byla celkem bez zádrhelů, jen handling šla Bára radši s Fleur na vodítku, protože natěšená a nesoustředěná Fleur je schopna vyrazit před povelem. Na práci na poli jsme opět dlouho čekali na rozhodčí, kteří si nejprve chtěli dát oběd. Handling podle známek sice nevypadal dobře, ale výkon nebyl špatný. Fleur konečně pochopila, že ji Bára neotravuje zbytečně povely, ale naopak navádí. Zlepšila se, už to nebyl náhodný výkon. Slídění bylo na řepkovém strništi, což se psům nelíbilo. Je to nejhorší možný terén, psi mají odřené slabiny a popíchané čenichy. Fleur začala dobře, ale pak polevila a rozhodčí jí dali za ne tak hrozný výkon 2. Na terén doplatil i náš Eda, který díky tomu přišel nejen o titul CACT, ale i o šanci na vítěze zkoušek, protože šel jinak skvěle. Dohledávka byla hladká, i vlečku, z nepochopitelných důvodů opět na řepkovém strništi, zvládla bez chyby. I vyhodnocování doprovázely mimořádné zmatky, rozhodčí zapomněli psát některé pomocné známky, přepisovali chyby a byl problém dát výsledky dohromady tak, aby nikomu nebylo ublíženo. Nakonec proběhlo vyhlášení a dostali jsme se domů ještě za světla. Fleur sice nedopadla nijak slavně, skončila v polovně startovnío pole, ale s jejím výkonem jsme nakonec byli docela spokojení, i když tabulkově to nebyl nejlepší výsledek. V podstatných věcech neselhala, na poslušnosti se projevilo méně tréninku, protože letos bylo léto poměrně hektické. Teď si dáme měsíc oddech a pak ještě nějaké zkoušky půjdeme. Aktualizováno ( 21. prosinec 2019 )


Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box | Aktívne DI-boxy | Hudební nástroje | imusicdata.cz Úvodná stránkaZvukDI-BoxyAktívne DI-boxyRadial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box Katalógové číslo: R8002015 Aktivní Class-A direct box, 2 IN, Drag control, včetně síťového zdroje. Celý popis produktu Komentáre Popis Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box Aktivní Class-A direct box, 2 IN, Drag control, včetně síťového zdroje. Profesionální DI box se dvěmi přepínatelnými vstupy se samostatnými hlasitostmi, “Drag” control pro korekci ohmické zátěže, 10 meg-ohm možnost pro optimalizaci pro použití s piezo snímači Symetrický s 48V phantom napájením na kanálu 1.Hlavní parametry:- Profesionální DI box - dual switchable inputs- Drag control load correction- 48V phantom symetrický vstup- Diskrétní class-A obvody- Volume control signal presence- Overload LEDs- Two signal Blend function- Built-in phaser- 180 degree polarity reverse- Dedicated tuner output- Made in Canada | Radial Pro Audio Profesionální DI boxy referenční kvality | Aktivní DI boxy Špičková kvalita, řešení bez kompromisů, komplexní řešení distribuce audio signálů. Nutnost pro každého profesionálního uživatele. Aktivní precizní obvody pro špičkový přenos audio signálu pro akustické kytary, baskytary, klávesy, bicí nástroje, apod. K tovaru Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box odporúčame Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box nemusí byť samostatně funkčným celkom, preto Vám ponúkame k zakúpenie doplnkové príslušenstvo z kategórie Aktívne DI-boxy. Komentáre ku tovaru Radial JDV Mk5 Class-A aktívny DI box


Dvojka úspěšná v Českém Krumlově - HC Meteor Třemošná Dvojka úspěšná v Českém Krumlově V sobotu 31. března se druháci vydali na turnaj do jihočeského Českého Krumlova. A nevrátili se domů s prázdnou! Celý turnaj byl rozdělen na "A-týmy" a "B-týmy", které hráli ve dvou paralelních skupinách. Vlastně se tak hráli dva, na sobě nezávislé, miniturnaje. I naši borci se tak rozdělili na dvě skupiny, tedy na "Áčko" a "Béčko". V prvním dvojzápase čekal tým z Písku. Áčko sice malinko prospalo začátek, ale nakonec zničili soupeře poměrně jasně 10:4. U béčka bylo utkání vyrovnanější, ale i tam se naši borci radovali z vítězství, tentkorát 3:2. Ve druhém kole je čekal domácí Slavoj Český Krumlov. V těchto zápasech si áčko i béčko připsali těsné porážky. Po krátké pauze mezi zápasy je čekal záložní celek domácích zvaný "Medvíďata", která našim borcům nedělali problémy. Ze skupiny tak obě družstva postoupili do finále, kde je čekal jejich přemožitel - domácí Slavoj. Bohužel Áčko ve vyrovnané bitvě, kde se neustále přlévalo skóre, svému přemožiteli ze skupiny podlehl. Za to Béčko svého soupeře přehrálo, a tak se borci radovali z prvního místa! Z turnaje jsme si tak nakonec odvezli první a druhé místo. Autorem fotografií je pan Otakar Skřivan, kterému za ně mnohokrát děkujeme! Tým: 3. třída


source: fineweb

text: Přihlásit se|Přidejte firmu zdarma|Upravit údaje o firmě|Seznam Klávesové zkratky na tomto webu - rozšířené Na obsah stránky Profesionální web se Seznam.cz během několika minut. Nabízíme denně aktualizované online Last Minute a katalogové zájezdy do celého světa za konečné ceny včetně tax. Ceny zájezdů od více než 300 českých CK řadíme dle mnoha krité... www.invia.cz - Kladno-Kročehlavy, Vodárenská - Všechny pobočky Přidejte firmu zdarma – Vytvořte si web – Návštěvnost kategorie Copyright © 1996–2013 Seznam.cz, a.s. Seznam – Nápověda – Kontakt – Reklama – Mobilní verze – Zapomenuté heslo


text: Ildibad |Ildibad| |Doba vlády||540 – 541| |Korunovace||540| |Narození||?| |Úmrtí||541?| |Italská část Byzantské říše| |Předchůdce||Vitiges| |Nástupce||Erarich| Ildibad (†541) byl v letech 540 – 541 králem Ostrogótů sídlících v první polovině 6. století na Apeninském poloostrově. První zmínka o jeho osobě pochází z období, kdy byl velitelem města Verony. Jediný skromný text o jeho životě pochází z pera byzantského historika a Ildibadova současníka Prokopia z Kaisareie. Životopis[editovat | editovat zdroj] Dříve než byl Ildibad zvolen na ostrogótský trůn, velel jako urozený muž posádce města Verony. Když se byzantskému vojevůdci Belisarovi po jeho vítězném tažení proti Gótům vzdávala jednotlivá města do ochrany, rozhodl se tak učinit i Ildibad. Jedním z důvodů byl fakt, že Belisar nalezl v Ravenně jeho potomky. Avšak sám se do Ravenny nevypravil, jelikož císař Justinián odvolal Belisara z Itálie. Když se o této zprávě dozvěděli urození Gótové, chtěli se pokusit o vzpouru a svým králem zvolit jednoho z nejvýznamnějších mužů ze svého středu Uraia. Ten však titul nepřijal a na jeho doporučení byl králem zvolen Ildibad. Důvodem byla skutečnost, že byl mužem nadmíru energickým a na vrcholu síly a očekávalo se od něj, že bude schopen vést Ostrogóty do další války. Byl také synovcem vizigótského náčelníka Theuda a urození Ostrogóti doufali, že jeho přítomností by se stal boj proti Římu mnohem úspěšnějším. Po svém zvolení Ildibad svolal významné Góty na jedno místo, kde s nimi ujednal, že dříve než se Belisar odebere do Konstantinopole, pokusí se jej přimět k jeho původnímu slibu, jímž se (ze strategického záměru) zavázal stát se císařem Italiků i Gótů. Byzantský vojevůdce však tentokrát vyslancům tuto nabídku kategoricky odmítl a odebral se na cestu. Správou Itálie byli místo něj pověřeni velitelé Ioanus a Bess.[1] Jakmile se Ildibad dozvěděl, že Belisar odplul z Ravenny, shromáždil kolem sebe Góty i římské vojáky, kteří toužili po změně, a začal budovat základy pro svou nadvládu nad Itálií. Zpočátku jeho armádu tvořilo pouze tisíc mužů a ovládal jediné město Ticinum. V krátké době se však k němu přidali všichni obyvatelé Ligurie a Venetie. Díky špatné správě italských zemí pozbývali římští vojáci ochotu proti Gótům bojovat a jediná armáda, jež měla vůli se s Ildibadem střetnout, byl oddíl Herulů pod velením generála Vitalia. K bitvě došlo u města Tarvisa a Herulové utrpěli drtivou porážku.[2] Nedlouho poté došlo k události, jež předznamenala Ildibadův pád. Uraiova žena, prý kvůli šatům, urazila manželku Ildibadovu. Ten prve Uraiu před Góty osočil, že chce uprchnout k nepřátelům a posléze jej nechal úkladně zavraždit. Tímto činem si však znepřátelil svůj lid, který si velmi dobře uvědomoval, že Uraiova smrt byla zbytečná. Mnoho Gótů svého krále veřejně odsoudilo, ovšem nikdo nechtěl urozeného muže pomstít. Ildibadovou nemesis se stal až Gepid Velas. Velas byl Ildibadův osobní strážce a ucházel se o půvabnou dívku, do níž byl zamilovaný. Avšak Ildibad jej vyslal na výpravu proti nepříteli a mezitím dívku provdal za jiného muže. Po návratu z výpravy se Gepid rozhodl urážku pomstít královraždou. Domníval se též, že tímto činem se zavděčí všem Gótům. Svůj úmysl provedl na hostině, jíž Ildibad pořádal pro své šlechtice.[3] |„||Bylo zvykem, že v době hostiny míval král kolem sebe kromě mnohých i svou tělesnou stráž. Když natáhl ruku pro jídlo a seděl na podušce s ohnutou hlavou, Velas ho najednou udeřil mečem do šíje tak prudce, že král ještě držel v prstech jídlo a hlava se mu kutálela na stůl k úděsu a hrůze všech přítomných. To byla pro Ildibadu odplata za to, že usmrtil Uraiu.||“| |— Prokopios[3]| Odkazy[editovat | editovat zdroj] Reference[editovat | editovat zdroj] - PROKOPIOS Z KAISAREIE. Válka s Góty. Překlad Pavel Beneš. Praha : Odeon, 1985. S. 173 – 176. - Prokopios, s. 179 – 180. - Prokopios, s. 180 – 181. Prameny[editovat | editovat zdroj] - PROKOPIOS Z KAISAREIE. Válka s Góty. Překlad Pavel Beneš. Praha : Odeon, 1985. 438 s. Literatura[editovat | editovat zdroj] - HEATHER, Peter. Gótové. Praha : Nakladatelství Lidové noviny, 2002. 408 s. ISBN 80-7106-199-9. |Ostrogótští králové| |Předchůdce: Vitiges |540 – 541 Ildibad |Nástupce: Erarich


NADIVADLO: Švejda: Zkrocení zlé ženy (Divadlo pod Palmovkou) Nápad je to nosný, ba chytlavý - a stává se především vehiklem pro rozehrání syté komedie, ve které se vděčně zesměšňují všechna ta nejrůznější schémata, která vám mohou v souvislosti s "tradičními mužskými a ženskými rolemi" přijít na mysl. Mužská tlupa kolem Petruccia tu s pivem v ruce holduje televiznímu fotbalu, poučuje Kateřinu o ženských domácích pracích v kopii Mercuryho videoklipu I Want To Break Free, tančí rituální tance jak ze Srazu hustých mužů atd. atd. Lang ve své režii "šlape na plyn", nejde pro nápad příliš daleko. Inscenace má spád, energii. Dá se odhadnout, že bude úspěšným provozním titulem divadla. O řadového diváka Palmovky tu je zkrátka myslím dobře postaráno. Premiéra 24. září 2021. Více informací o inscenaci zde.


AgroSeznam - odkazy - pravidla PRAVIDLA ODKAZY Odkazy slouží pro nekomerční stránky se zemědělskou tématikou (stránky firem patří do sekce agroFIRMY). AgroSeznam.cz si vyhrazuje právo vložený odkaz upravit nebo smazat. Vkládejte fotografie technicky dobře provedené a s určitou informační hodnotou. Odkaz můžete vložit i do více kategorií nebo rubrik. !!! Vložte prosím odkaz na www.agroseznam.cz také na Vaše stránky. Děkujeme. !!! AgroSeznam - odkazy - pravidla | informace AgroSeznam - odkazy - pravidla


text: Stone Ruination Double IPA (Berlin) - Pivníci.cz Stone Ruination Double IPA (Berlin) Chmel: Magnum, Chinook, Simcoe, Citra, Azacca, Centennial Marley, 1. ledna 2017, plech: Vůně tropického ovoce, citrusová (mandarinky, grepy), sladová, lehce bylinná, trochu žlutých melounů a bílých hroznů. Chuť sladová, ovocná, lehce nasládlá a bylinná. Střední až nižší říz, plnější tělo. Hořkost je vyšší až vysoká, doznívání dlouhé, citrusové (mandarinky, kůra, grepy), sladové, lehce tropického ovoce (mango, marakuja), žlutých melounů, bylinné, náznak hřejivosti. Hodně hořká, líbivě ovocná a výborně pitelná silná IPA. Bludice, 1. ledna 2017, plech: Barva tmavší zlatá, téměř čiré. Pěkná hustá poměrně stabilní pěna. Vůně sladová, medová, citrusová (grepy), bylinková (mateřídouška), s lehkými tóny tropického ovoce a kandovaného ovoce. Střední jemný říz, vyšší plnost. V chuti sladové, medové, s vyšší hořkostí a lehkou chmelovou nakyslostí, citrusovými tóny (grepy), tóny kandovaného tropického ovoce (mango, ananas) a lehce pryskyřičným nádechem. Doznívání je lehce pryskyřičné, s tóny kandovaného tropického ovoce (mango, ananas), citrusové (grepy), sladové a lehce medové.


Je zvláštní si odpovědět na otázku hned v nadpisu, ale prostě mi to nedalo. Atari Portfolio je naprosto úděsný stroj, který ve své době propadl a to přes vysoký sci-fi index. Stroj kompatibilní s MS-DOS 1.0, schopný běžet na tři tužkové baterie po tři měsíce a s možností se připojit přes modem do světové sítě? Na rok 1989 šlo o velice ambiciózní projekt, ale asi jako všechno v Atari v té době, ambice nestačily. O historii tohoto strojku si najdete velice snadno mnoho příběhů, mne ale zajímá využití čistě herní. Musím totiž dodat, že jsem po tomto stroji DLOUHO toužil, jelikož klasické PC jsem v té době neměl, o notebooku jsem si mohl leda tak nechat zdát a tohle by se navíc dalo nosit do školy a pařit na tom, no ne? No... ne, prostě ne. A to z mnoha dobrých důvodů, které jsem tehdy samozřejmě nemohl tušit. Moje motivace ale byla na místě - viděl jsem totiž na nějakých reklamních fotk 1000 ch tohle přenosné Atárko a na něm spuštěný BASIC, ve kterém jsem tehdy psal všechny své herní pokusy. A přišlo mi prostě naprosto boží, mít tuhle hračku v kapse. Jeden můj známý tímto strojem disponoval, ale tvrdohlavě se ho odmítal vzdát, údajně kvůli tomu, že má nějaký prastarý scanner na negativy a že to obsluhuje výhradně z tohoto mikro stroje. Nepřesvědčil jsem ho, aby poslal hardware do rukou odborníkovi - tedy mně - který by na tom dělal nějakou smysluplnější činnost. Jako třeba psal a hrál hry. Zřejmě textovky. Na klasickém, nepodsvíceném dvoubarevném displayi. Prostě jsem to musel mít! Na eBayi přitom najdete celkem schopné kousky za pár dolarů. Ty má ale smysl pořídit pouze tehdy, když očekáváte funkce na úrovni Casio databanky s 64 kB paměti. Samo o sobě totiž Portfolio skoro nic neumí, ale má zabudované funkce pro psaní poznámek, kalendář, kalkulačka a tabulky. Tyto miniaplikace pak ukládají soubory do vnitřní paměti, která je ale tak omezená, že na nějaké reálné využití lze zapomenout. Celý problém se tedy točí kolem toho, jak do Portfolia nacpat jakoukoliv aplikaci, jako třeba zmíněný BASIC. Je tedy potřeba nejen nějak propojit PC a Portfolio (na což stačí paralelní port a patřičný interface), ale také mít extra úložiště ve formě překvapivě hmotné karty (ne nepodobné HuCard z Turbografx16). No a právě tyhle kartičky a paralelní interface jsou na eBayi docela drahé, mnohem dražší, než holý stroj. Je to jako koupit auto bez motoru či kol. Pokud ovšem máte všehoschopného a ochotného kamaráda, jako je třeba Dóďa, tak se vám poštěstí sáhnout si rukama na kartu, na které je již nějaký ten software nahraný. A proč tedy nezačít rovnou s klasikou Boulder Dash, respektive s portem pro Portfolio s názvem Folidash? Folidash je technicky vzato velice slušný port hry, která demonstruje jakési maximum toho, co lze od tohoto obstaróžního stroje očekávat. Na jedné straně je zde poměrně ucházející grafika (přesně taková, jakou byste od displaye digitálních hodinek čekali), zvuk a hudba (bez ironie - samotná existence hudby mne opravdu překvapila), na straně druhé je zde přestřelený level design, kdy jsem nebyl schopen dokončit JEDINOU úroveň. Těžko říci, zda-li to je ovládáním na šipkách v jedné řadě anebo tím, že během pohybu spritů je velmi těžké registrovat nepřátele a vlastně cokoliv, protože je obraz fyzicky vzato rozmazaný. Autorem portu je Klaus Peichl a světlo světa spatřil až v roce 1996 (a poslední verze v roce 2007), tedy v době, kdy jsou možnosti Portfolia dokonale zmapovány. Pevně věřím tomu, že na tomto počítači nemůže existovat nic lepšího, než je právě Folidash. Takže jsem zatnul zuby a jal jsem se hrát, jako za starých časů. Zvláštní. Boulder Dash jsem nikdy zvlášť nemiloval. Hru jsem hrál jenom tehdy, když nebylo co jiného v dosahu. Respektuji technickou úroveň, zamlouvá se mi samotný koncept, ale hra mne nikdy nebavila v tom smyslu, že bych se k ní chtěl vracet. Ale celkem chápu, že se na ní dalo vytuhnout na mnoho hodin a tedy že je kultovní status bez diskuze adekvátní. A tak snad nebude překvapením, že po hodině bezúspěšného zkoušení jsem hru prostě vzdal. Velice rychle mi došlo, že pomocí vestavěného poznámkového bloku mohu soubor načíst a editovat tak, abych si hru zjednodušil. V readme.txt jsem narazil na postup, kdy je nutné tento textový soubor vzít a prohnat ho utilitou makecave (součást hry samotné), který z deskriptivního texťáku udělá binární soubor. A tak nyní stačilo hru spustit a hned se nechat opájet vítězstvím ;). Co je na tom všem ještě zajímavější, že jsem si začal nedávno hrát s podobně deskriptivním jazykem pro tvorbu jednoduchých her a podle všeho by neměl být problém Boulder Dash převést právě do tohoto systému a zachovat přitom naprostou čitelnost kódu i pro naprosté neznalce. Máme tedy průnik hluboké historie a moderního programování. Hru Boxes & Balloons napsal Ben Reilly a zde se můžete podívat na zdrojáky. Samotný engine je celkem komplikovaný Javascript, ale 1000 hra samotná je perfektně pochopitelná letmým pohledem. Všimněte si definice levelů na samotném konci souboru. Pokud by vám to pořád nedávalo smysl, tak si prostě hru zahrajte. Jelikož jde o nativní Javascript jsem použil pro "deployment" GitHub pages. A samozřejmě se nestyďte udělat si fork a vymyslet nové levely ;). Vidět vedle sebe Folidash a Boxes and Balloons ve mně probudilo podivnou melancholii. Myslím, že si Portfolio nechám a Dóďu prostě poprosím o ten BASIC, protože tohle by mohl být začátek něčeho krásného. Ale pro vás ostatní? Jediný, opravdu JEDINÝ důvod k pořízení tohoto stroje, je udělat si fotku jako tahle a ukazovat to kamarádům, jestli poznají, o co jde. Čtenáři tohoto blogu s tím jistě nebudou mít problém ;).


text: Vnitřní energie (též termodynamická energie) tělesa (termodynamického systému) je extenzivní veličina představující v makroskopickém popisu souhrn energií všech částic, z nichž se těleso skládá. Jde především o jejich kinetickou a potenciální energii, ale může jít také o elektrickou či chemickou energii, apod. Kinetická a potenciální energie, kterou má těleso (soustava) jako celek, se do vnitřní energie nezahrnuje. Jedná se o jeden ze základních termodynamických potenciálů, z ní vycházejí definice všech ostatních. Vnitřní energie ovlivňuje vlastnosti a stav látky. Např. kinetická energie částic se projevuje jako teplota tělesa, tzn. čím rychlejší pohyb částic, tím vyšší je teplota tělesa. Polohová energie částic se projevuje ve vlastnostech tělesa jako skupenství, stlačitelnost/pružnost či pevnost. Značení Symbol veličiny: U Hlavní jednotka v SI (řazená mezi odvozené jednotky): joule, značka jednotky: J; Rozměr: [J]=[m]2·[kg]·[s]−2 Další jednotky: viz energie Výpočet Tepelnému pohybu částic přísluší určitá kinetická energie. Pokud látka obsahuje částic o stejné hmotnosti a velikost rychlosti -té částice je , pak celková kinetická energie takovéto soustavy pak bude Je třeba si uvědomit, že těleso jako celek zůstává v klidu. Rychlosti jednotlivých částic odpovídají jejich mikroskopickému pohybu. Pokud by se těleso pohybovalo, např. rychlostí , pak pro určení vnitřní energie -té částice se uvažuje s rychlostí . Kdyby měly všechny částice stejnou rychlost , byla by celková energie soustavy Má-li být celková energie v obou případech stejná, pak musí z předchozích vztahů platit Rychlost se nazývá střední kvadratickou rychlostí. Kinetická energie určená pomocí střední kvadratické rychlosti se nazývá střední kinetická energie. Vzájemná soudržnost částic, kterou lze pozorovat u pevných látek a kapalin, vede k závěru, že mezi molekulami musí působit určité síly. Tyto síly se projevují tím, že při vzdálenostech menších než je rozměr atomu se projevují jako odpudivé, a při vzdálenostech větších jako přitažlivé. Tyto síly se nazývají molekulárními (popř. kohezními) silami. Původ těchto sil lze částečně vysvětlit elektrostatickým přitahováním a odpuzováním molekul, avšak plný výklad podává až kvantová fyzika. Kohezní síly způsobují, že dvě blízké molekuly mají určitou potenciální energii. Odpudivým silám přísluší kladná potenciální energie a přitažlivým silám přísluší záporná potenciální energie , přičemž hladinu nulové potenciální energie klademe do nekonečna. Celková potenciální energie je pak součtem těchto složek . Celková vnitřní energie soustavy se určí jako suma kinetických a potenciálních energií jednotlivých částic, tzn. Vlastnosti Vnitřní energie určuje tepelný stav a skupenství látky. Vnitřní energii lze měnit konáním práce – Při konání práce dochází působením vnějších sil ke změně objemu nebo tlaku soustavy, což vede ke změně kinetické energie částic a tedy i celkové vnitřní energie soustavy. tepelnou výměnou – Změnou teploty dochází ke změně kinetické energie částic, což má za následek změnu celkové vnitřní energie soustavy. Vnitřní energie ideálního plynu U ideálního plynu je vnitřní energie dána součtem kinetických energií jednotlivých částic plynu. Střední kinetická energie molekulového pohybu, tzn. střední hodnota kinetické energie plynu připadající na jednu částici, je , kde je hmotnost libovolné částice plynu, je rychlost -té částice, je celkový počet částic a je střední kvadratická rychlost. Dosazením za střední kvadratickou rychlost dostaneme , kde je Boltzmannova konstanta a je termodynamická teplota. Střední kinetická energie částice je tedy přímo úměrná termodynamické teplotě plynu. Celková vnitřní energie N částic neboli molů je podle tohoto vztahu rovna: kde je Avogadrova konstanta, je Boltzmannova konstanta a je molární plynová konstanta. Z výsledků experimentů vyplývá, že vztahy pro vnitřní energii odpovídají jednoatomovým plynům, nevyhovují však dostatečně pro víceatomové plyny. U těchto plynů totiž k vnitřní energii přispívá také rotační pohyb částic. Celková kinetická energie je pak součtem kinetické energie posuvného a rotačního pohybu. Symetrie částice jednoatomového plynu neumožňuje zahrnout rotaci, neboť při pootočení částice nedojde k žádné změně systému. Takovouto částici lze považovat za hmotný bod. Částice jednoatomového plynu se tedy může pohybovat pouze posuvným pohybem podél tří prostorových os, tzn. má tři stupně volnosti. Dvouatomovou molekulu se lze představit jako dva pevně spojené hmotné body. Taková částice může kromě posuvného pohybu konat také pohyb rotační kolem dvou vzájemně kolmých os, které jsou kolmé k ose rotace částice. Kromě tří stupňů volnosti připadajících na posuvný pohyb má tedy tato částice další dva stupně volnosti, které připadají na rotační pohyb, tzn. celkem pět stupňů volnosti. Podobně u tříatomových a víceatomových molekul připadají na posuvný pohyb tři stupně volnosti a na rotační pohyb další tři stupně volnosti, neboť tato částice může rotovat kolem všech prostorových os. Celkem je to tedy šest stupňů volnosti. Ekvipartiční teorém Pokud na tři stupně volnosti částice jednoatomového plynu připadá energie , pak lze předpokládat, že na jeden stupeň volnosti připadá energie Tento závěr je důsledkem předpokladu o rovnoměrném rozdělení energie, který je znám jako ekvipartiční teorém. Ekvipartiční teorém lze formulovat následovně: Energie soustavy je rovnoměrně rozdělena na všechny platné stupně volnosti. Pro stupňů volnosti je možné tuto skutečnost zapsat v matematické formě Ekvipartiční teorém lze využít např. pro určení molární tepelné kapacity pří stálém tlaku , kterou lze získat prostřednictvím vztahu Pro jednotlivé typy plynů platí následující vztahy. Reference Související články Kinetická teorie látek Chemická energie Energie Entalpie Externí odkazy Termodynamika Statistická mechanika Druhy energie


Obaly na květináče (231) Kulaté květináče a podmisky (180) Hranaté květináče a podmisky (83) Žardinky (19) Závěsné květináče (24) Parametry produktu EAN 8595096928373 Kód... Parametry produktu EAN 8595096928366 Kód... Miska na vodu pod květinový truhlík, možno použít i pod... podmiska 80 TER truhlíku GARDEN podmiska 80 HN truhlíku GARDEN podmiska 60 TER truhlíku GARDEN podmiska 60 HN truhlíku GARDEN podmiska 50 TER truhlíku GARDEN podmiska 50 HN truhlíku GARDEN podmiska 40 TER truhlíku GARDEN podmiska 40 HN truhlíku GARDEN držák truhlíku kulatý 15cm UNIVERSAL držák truhlíku kulatý 12cm UNIVERSAL držák truhlíku hranatý 15cm UNIVERSAL držák truhlíku hranatý 12cm UNIVERSAL truhlík 100 HN GARDEN truhlík 80 TER GARDEN truhlík 80 HN GARDEN Výsledky 25 - 48 z 502 Nezařazeno (706) truhlík 50 HN GARDEN Truhlík komplet velký Květináč kulatý malý žardinka d30 ROSETA STŘÍBRNÁ samozavlažo... žardinka d30 ROSETA BRONZ samozavlažovac... žardinka d30 ROSETA ANTRACIT samozavlažo...


text: Program 2013 09.2013Závěrečný koncert festivalu Mahler-Jihlava 2013 Velkým úspěchem skončil koncert mladého souboru Martinů Voices, který za řízení svého sbormistra Lukáše Vasilka přednesl vrcholná díla J.Brahmse, R.Wagnera a G.Mahlera. Mimořádné zaujetí interpretů, krásný zvuk tělesa i výtečný doprovod Karla Košárka /klavír/ to vše přispělo k tomu, že tento koncert představoval jeden z vrcholů festivalu. 09.2013Závěrečný koncert festivalu Mahler-Jihlava Srdečně zveme na koncert souboru Martinů Voices a klavíristy Karla Košárka, sbormistr Lukáš Vasilek - dne 24. září od 19,00 v velké gotické síni Jihlavské radnice. 07.2013Mahlerovská výstava v Kalištích u Humpolce


text: Poradíme vám, jak vystavět interiér moderní kuchyně hezky krok po kroku | FirstHome.cz - magazín o bydlení Poradíme vám, jak vystavět interiér moderní kuchyně hezky krok po kroku Moderní kuchyně je velice specifický interiér, ve kterém je opravdu radost pracovat. Hlavními myšlenkami kuchyně v moderním provedení je dostatek světla, pracovního prostoru a pochopitelně vysoká estetičnost. Ta se odráží především na materiálech, které jsou k výrobě takové kuchyně automaticky za potřebí. Dneska si řekneme několik důležitých prvků, které z vaší kuchyně udělají moderní. Kvalitní bodové osvětlení je nejlepší možnost Namísto klasického lustru, nebo jiného druhu osvětlení z jednoho jedinému místa v místnosti je mnohem lepší použít rovnou takzvané bodové osvětlení. A jak, že vlastně funguje? Bodové osvětlení je rovnou celá síť světel rozesetých na stropě. Jde většinou o LED technologii, takže jsou zároveň úsporné a mají dlouhou výdrž. Výhodou bodového světla je, že vychází rovnou z několika míst v místnosti. Díky tomu se minimalizuje počet stínů a světelnost je dokonale vyrovnaná po celé délce místnosti. Kuchyně na míru pomůže s dostatkem prostoru Pokud to s kuchyní myslíte vážně a rovnou přemýšlíte o nové kuchyňské lince, tak bychom vám rozhodně doporučili stavbu kuchyně na míru. Cenově už nejde ani zdaleka o nedostižnou věc a v mnoha případech se rozdíl mezi kupovanou kuchyní v hobby marketu a tou na míru liší opravdu jen v několika málo procentech. Díky stavbě kuchyně na míru získáte ze svého prostoru naprosté maximum a můžete se tak volně pohybovat po kuchyni při dostatku pracovního i úložného místa. Při stavbě kuchyně na míru rovnou můžete pomyslet i na několik důležitých věcí navíc. Máte výběr z téměř libovolného počtu materiálů a díky tomu se tak můžete přizpůsobit trendu vysoce estetické kuchyně. Především pogumované a plastové plochy v kombinaci s nerezovými prvky jsou z pohledu praktičnosti a estetiky naprosto bezkonkurenční.


text: Hlavní podstatou celého příběhu na motivy novely je boj o Železný trůn a o právo vládnou celé Západozemi. Singleplayerová kampaň této fantasy realtimové strategie při tom obsahuje jen ty nejzajímavější události z knihy. To je dáno především přílišnou složitostí a roztahaností příběhu, který by v kompletní podobě zbytečně odváděl pozornost od hry a jen ji dělal mnohem chaotičtější. Stejně jako příběh i samotné herní prostředí není zcela totožné s předlohou. Některé reálie jsou dokonce zcela přepracovány, aby lépe vyhovovaly mechanismům hry. Něco je však zcela zkopírováno i z knihy. Třeba takoví obři zůstávají nezměněni a některé jiné prvky se naopak ve hře objevují poprvé.


text: Poděkování ředitele za úspěch ve Stavbě roku Zlínského kraje V soutěži uspěla realizace aquaparku Aquacolors v chorvatské Poreči v kategorii staveb s účastí místní firmy. Poděkování ředitele divize Petra Ševely Na stavbě aquaparku AQUACOLORS v Poreči se významně podílela i naše společnost, konkrétně Divize 5, která realizovala celou technologickou část vodního hospodářství. Do projektu se aktivně zapojil celý tým divize, od přípravy projektové dokumentace až po vlastní dodávku přispěl každý svým dílem, jehož výsledkem bylo zdárné dokončení zakázky. Přímo na místě řídil celou realizaci Michal Pospíšil, který byl na stavbě od položení prvního potrubního rozvodu a prošel stavbou i přes četné legislativní problémy až do konce vlastních montážních prací. Dokončením a zprovozněním aquaparku byl následně pověřen náš osvědčený servisní technik Jirka Bravený. Zleva: Petr Ševela a Ing. Marek Studénka Na pódiu při přebírání čestného uznání (zleva) Pavel Stráský, místopředseda představenstva Centroprojektu, Petr Ševela, ředitel divize Aquaparky, bazény a bazénové technologie, a Ing. Marek Studénka, jednatel společnosti SIGNUM spol. s r.o.


text: Moravský Krumlov je město v Jihomoravském kraji, 26 km jihozápadně od Brna. Jeho historické jádro je i přes těžké poškození na konci II. světové války městskou památkovou zónou. O počátcích Moravského Krumlova neexistují žádné písemné doklady, ale bohaté archeologické nálezy ukazují, že území bylo osídleno již v době 3500 př. n. l. Osada zde zřejmě existovala již počátkem 12. století, ovšem písemné důkazy o Moravském Krumlově pocházejí z počátku 13. století. Kolem roku 1260 povýšil král Přemysl Otakar II. zdejší osadu na město. Místní jméno Krumlov, je zmiňováno v latinsky psaném listě Rudolfa Habsburského z 6. května 1277. Přívlastek „Moravský“ byl přidán kvůli odlišení od Českého Krumlova v polovině 17. století. Za napoleonských válek, r. 1809 po boji u Znojma, se utábořili Francouzi v počtu 10 tisíc mužů mezi Hostěradicemi a Krumlovem, směrem na Rokytnou. Z kaple sv. Floriána si udělali stáje a ševcovskou dílnu. Trvalo několik let, než se Krumlovsko z této rány vzpamatovalo. Další ranou byl r. 1866 – po Vémyslice - Už při otevření okénka byl značně cítit alkoholem. Policisté tak šedesátiletému muži za volantem peugeotu dali okamžitě dýchnout. Test ukázal 2,17 promile. Moravský Krumlov – Majitelé spali, když se jim do jejich rodinného domu vloupal dosud neznámý zloděj. Událost se stala v okrajové části Moravského Krumlova pravděpodobně začátkem týdne uprostřed noci. Moravský Krumlov - Koaliční jednání po komunálních volbách postupují v Moravském Krumlově. O správu města se zřejmě podělí téměř všichni. Dohoda bude na stole pravděpodobně příští týden. Moravský Krumlov - Město na řece Rokytné čekají, jak už je to v Moravském Krumlově obvyklé, složitá povolební vyjednávání. Ve volbách tam zvítězilo hnutí ANO s 24,7 procenta hlasů následované dlouho v poměrně těsném závěsu TOP 09. Tato strana nakonec získala 23,8 procenta hlasů. Rybníky – Sirény hasičů probudily v neděli brzy ráno některé obyvatele obce Rybníky u Moravského Krumlova. Hořel tam přístřešek a stodola. „Přilehlý rodinný dům zasáhl požár jen částečně. Škoda je sto čtyřicet tisíc korun,“ sdělil mluvčí krajských hasičů Jan Dvořák. Událost se podle něj obešla bez zranění. Jamolice – Dva dělníky, kteří pracovali klečící na silnici u kanalizačního poklopu v Jamolicích, srazilo v úterý krátce po osmé hodině ráno osobní auto. „Řidič byl údajně oslněn sluncem, přehlédl je. Spatřil je až na poslední chvíli, takže již nestačil střetu zabránit,“ informovala znojemská policejní mluvčí Lenka Drahokoupilová. Moravský Krumlov - Poslední kolo úřadování před chystanou rozsáhlou opravou jižního křídla zámku v Moravském Krumlově měli v pondělí na stole tamní městští zastupitelé. Moravský Krumlov /FOTOGALERIE/ – Do nového ročníku extraligy žen stolního tenisu vstoupily na své palubovce hráčky týmu Moravský Krumlov – Řeznovice dvěma remízami. Nejprve sehrály v pátek napínavý duel s Ostravou, poté se v sobotu se přetahovaly o výsledek s Havířovem. Oba zápasy skončily shodně 5:5 a krumlovské hráčky o remíze rozhodovaly až v závěrečné čtyřhře, do které vždy nastoupily Kristýna Mikulcová a Mitsuki Yoshida a uhrály pokaždé remízový bod. Rozkoš – Ohořelý traktor i s nákladem dřeva. To byl následek pátečního podvečerního požárů, který likvidovali hasiči u Rozkoše. Dobelice – Na šedesát mužů odešlo před více než sto lety z Dobelic na Znojemsku bojovat na fronty první světové války. Patnáct se jich do vesničky, která měla tehdy tři sta obyvatel, už nikdy nevrátilo. Od soboty bude jejich jména připomínat nový pomník padlým. Moravskokrumlovsko – Řeka Rokytná je téměř bez vody. Rokytnou nyní protéká jen osm setin kubíku vody za vteřinu. „Je to ještě méně, než hranice stavu sucha. Proto vydal náš odbor životního prostředí zákaz zalévání zahrad vodou z řeky. Opatření trvá už od pondělka,“ uvedl starosta Moravského Krumlova Tomáš Třetina. Znojemsko – Až pět let ve vězení hrozí třiačtyřicetileté ženě z Třebíčska, která vedla prodejnu se smíšeným zbožím v obci na Moravskokrumlovsku. Trstěnice /FOTOGALERIE/ – Dlouhodobé sucho vystřídala v Trstěnicích v pátek po dvaadvacátého hodině nečekaná průtrž mračen. Za hodinu v obci spadlo devadesát milimetrů srážek. Zaplavené jsou domy, sklepy, hřiště i koupaliště. „Je to šílené, postižených je několik domů, z toho dva obytné, a řada sklepů. Také hřiště bylo pod vodou,“ upozornila starostka Jana Smejkalová. Moravský Krumlov – Rybářská stráž ve středu večer nahlásila úhyn ryb v řece Rokytná u staré pily v části Kaštanka v Moravském Krumlově. Moravský Krumlov - Třetí červencová sobota patřila v Moravském Krumlově prvnímu velkému folkovému festivalu. Představili se zde Paroháči, Pepa Štross, Šero, Town band, Kati a Švédova trojka. Horní Dubňany – Vážná nehoda se stala krátce před polednem v Horních Dubňanech na Znojemsku. Osobní auto tam srazilo cyklistu. Na místo letěl i vrtulník. Jižní Morava – Na nových učebnách, výtazích a dalších úpravách začínají pracovat dělníci v řadě jihomoravských škol. Spolu s městy se do nich pustily díky nedávno přiděleným evropským dotacím. Moravský Krumlov /FOTOGALERIE, VIDEO/– Arkádovým nádvořím krumlovského zámku pofukuje vítr, ze zachmuřené oblohy tu a tam spadne kapka. Přesto se lavičky před jednoduchou scénou pomalu plní. Kolem pobíhají studenti v kostýmech, které se zdají pro tohle odpoledne příliš lehké. Vystoupením místního studentského souboru Eďas začíná pátý krumlovský Bezgestfest. Moravský Krumlov – Lichtenštejnskou velvyslankyni a princeznu i další představitele panujícího rodu knížectví přivítají ve středu představitelé Moravského Krumlova. Ve městě totiž začíná výstava věnovaná právě staletím, kdy tamní zámek patřil jedné z větví Lichtenštejnů. Brno, Praha – Pražští radní kývli na plány umístit Muchovu Slovanskou epopej do nového objektu. Má vyrůst na výstavišti v Holešovicích. Moravský Krumlov má o plátna stále zájem. Tulešice /FOTOGALERIE/ – Nákladní auto, které převáželo slunečnici, se převrátilo před polednem v Tulešicích. „Náklad vysypalo na stranu mimo silnici,“ sdělil mluvčí jihomoravských hasičů Jaroslav Mikoška. Praha, Moravský Krumlov – Nejlepší dokumentární snímek za květen je podle porotců ve Venezuele film krumlovské rodačky Evy Toulové. Film Camino na kolečkách již na jaře bodoval v Barceloně. Stal se nejlepším celovečerním dokumentem na Planet film festivalu. Moravský Krumlov – Najít nová místa k parkování, nebo se zbavit překážek, které lidem nyní komplikují jízdu po krumlovském sídlišti má studie, kterou nedávno schválili zastupitelé v Moravském Krumlově. Právě parkování tíží řadu lidí na sídlišti zřejmě nejvíc. Moravský Krumlov – Šplouchání vesel a hlaholení moderátora, který vybízí k přihlášení do hlavního poledního závodu, vítá příchozí v krumlovském Vrabčím hájku. „Vezměte kamarády a pojďte do toho. A nebojte se, v každé posádce musí být jeden dospělý,“ uklidňuje váhající Zdeněk Novák z vodáckého spolku Gold River. Také letos se rozhodl se svými kolegy uspořádat na rybníku akci pro děti. Lesonice – Školou povinné děti, obyvatelé obce i sportovci z okolí mají nové víceúčelové hřiště v Lesonicích. „Projekt byl připravený od roku 2009 a marně jsme žádali o dotace. Úspěšní jsme byli až loni díky mimořádné krajské dotaci sedm set tisíc korun. Moc si této podpory vážíme,“ řekl starosta Lesonic Pavel Herman. Brno, Moravský Krumlov – Z Tokia přes Prahu a po sedmi letech opět na Moravu zamířila Slovanská epopej Alfonse Muchy. Místo sálů krumlovského zámku, kde ji návštěvníci obdivovali desítky let, bude ovšem od soboty k vidění na brněnském výstavišti. V pavilonu H bude až do konce roku jedním z lákadel výstavy Re:publika. Jižní Morava – Zahrady, ovocné sady, trávníky a lesy zabírají v republikovém průměru téměř polovinu rozlohy obcí. V jihomoravském příhraničí jsou města zelenější, ale i ta, kde je rostlin výrazně méně. Moravský Krumlov - Říkají si Town Band, vznikli na večírku a hrají pro zábavu country a trampské písničky. Řeč je o kapele, kterou dali dohromady lidé z radnice v Moravském Krumlově na Znojemsku. Jižní Morava - Zejména menší města a příhraniční regiony se potýkají s nedostatkem lékařů. Starostové poukazují na závažné chyby v systému. Moravský Krumlov – Opilý havaroval jedenašedesátiletý řidič Chrysleru Voyager ve Znojemské ulici v Moravském Krumlově. Moravský Krumlov /FOTOGALERIE/ – Na pět stovek diváků přilákalo v pátek Zakázaný ovoce a další kapely do Vrabčího hájku v Moravském Krumlově na devátý ročník místního festival Vrabčák. Moravský Krumlov – Matky s dětmi z Moravského Krumlova a okolí budou moci již brzy využít ke vzájemnému setkání i případnému poučení nové rodinné centrum. Své místo najde v bývalém bytě školníka na základní škole v Ivančické ulici. Moravský Krumlov - Na nedělní Floránské pouti se dočkali hasiči z Rakšic svého praporu. Podle jejich veiltele Josefa Veselého se jednalo o významný moment v životě sboru, protože prapor je cenná věc, která zůstane zachovaná pro budoucí generace. Rešice /FOTOGALERIE/ - Čarodějné rejdění zažilo v pondělí hřiště v Rešicích. Starostka Petra Jílková přestrojená za čarodějnici vařila společně s dětmi v jedové chýši lektvar. Za donesené bylinky dostaly děti kozí bobky, žabí srdíčka a hady. Petrovice /FOTOGALERIE, VIDEO/ – Petrovická došková chalupa, která slouží jako obecní muzeum, vstoupila v sobotu do páté sezony. Největší místnost chalupy se proměnila v „Krejčovský salón tety Tóny“. Slavnostní odpoledne připomnělo i osobnost Věry Fialové, provdané Holubářové, která se výrazně podílela na vzniku knihy o dějinách obce. Moravský Krumlov – Zhruba deset milionů v městské kase přinese Moravskému Krumlovu prodej prvních parcel v lokalitě Novosady, kde mají vyrůst nové rodinné domy. Město připravuje přivedení sítí. Moravský Krumlov – Téměř tři a půl milionu korun poslali v pondělí odpoledne zastupitelé Moravského Krumlova sportovním klubům a organizacím, ale také na kulturní akce ve městě či dobrovolným hasičům. Část peněz podpoří nejmladší obyvatele města. „Dáváme milion a sedm set tisíc korun na sociální oblast. Podpořili jsem třeba pečovatelky, coolnu či diecézní charitu. Na kulturu a sport plus školství šla částka celkem jeden milion a sedm set tisíc korun. Jde o přibližně stejnou sumu, kterou jsme poskytli loni,“ uvedl první muž města Tomáš Třetina. Bohutice – Nové osvětlení v celé vsi budou mít do září Bohutice. „Po celé obci je staré osvětlení z roku 1984. Ročně jsme utratili dvě sta tisíc korun za energie a padesát tisíc korun na údržbu,“ informovala starostka Bohutic Simona Mašová. Miroslav - Lidé, kteří bydlí v Miroslavi nebo v místní části Kašenec, by měli myslet na to, kam v následujících dnech zaparkují svá auta. Město totiž začne s úklidem ulic a veřejných prostranství. Moravský Krumlov, Praha /FOTOGALERIE/ - Režisérka Eva Toulová z Moravského Krumlova relaxuje a uklidňuje mysl nad ilustracemi knih. Letos vyšly hned dvě nové knížky, které zdobí její práce. „Jednou z nich jsou Bídníci.cz aneb ta naše písnička česká od Jiřího Zídka a Jenifer Zídkové. Kniha nevídaným způsobem mapuje poválečné dějiny Československa tak, že zachycuje životy populárních umělců,“ říká Toulová. Praha, Moravský Krumlov – Snímek Evy Toulové, rodačky z Moravského Krumlova, Camino na kolečkách se dočkal ocenění. Stal se nejlepším celovečerním dokumentem na Planet film festivalu v Barceloně. „Camino neslo silnou myšlenku o tom, že na vozíku život nekončí. A navíc se sešla na natáčení opravdu výjimečná parta lidí, což se podepsalo na výsledku. Mám radost, že to ocenili diváci i porota,“ řekla Eva Toulová. Moravský Krumlov – Od začátku března zahájilo krumlovské kulturní středisko předprodej lístků na festival Vrabčák, který se vrací do areálu Vrabčí hájek. „Hudební festival pod širým nebem se koná 11. května a ještě do konce dubna jsou lístky v předprodeji za zvýhodněnou cenu dvě stě korun. Na místě samotném pak přijdou na tři sta korun,“ sdělil ředitel krumlovského kulturního střediska Bořivoj Švéda. Moravský Krumlov – Pětadvacet výtvarníků z Moravského Krumlova vystavuje své výtvory v galerii krumlovského Knížecího domu na náměstí T. G. Masaryka. „Jde o tradiční akci, která umožní předvést místním zručným lidem svá díla. Lidé uvidí obrazy i výrobky ze dřeva. Například polovina jedné výstavní místnosti je věnovaná keramice, která je velmi zdařile naaranžovaná,“ pozval šéf krumlovského kulturního střediska Bořivoj Švéda. Praha, Moravský Krumlov - Chybějících sto osmdesát tisíc korun na dokončení komedie Jak se moří revizoři poslali příznivci filmového umění prostřednictvím Startovače krumlovské rodačce Evě Toulové. „Všem dárcům moc děkuji, pomoci si velice vážím,“ vzkázala Toulová.


text: Pole je ve fyzice forma hmoty, odlišná od látky, zprostředkující silové působení mezi látkovými částicemi nebo jimi tvořenými vázanými soustavami (např. gravitační pole, elektrické pole, magnetické pole, pole jaderných sil, atp.). Vlastnosti fyzikálních polí v tomto smyslu popisujeme makroskopicky pomocí fyzikálních veličin charakterizujících toto silové působení, či kvantově jako výměnu zprostředkujících (intermediálních) polních částic. V jiném slova významu (spíše matematickém než fyzikálním) se polem rozumí prostorové rozložení určité fyzikální veličiny, kdy je každému bodu prostředí přiřazena hodnota fyzikální veličiny, přičemž se může jednat i o rozložení této veličiny v látce. Příkladem může být atmosféra jako pole s měnící se hustotou, či teplotní pole v nerovnoměrně zahřátém tělese. K charakteristice pole jakožto rozložení veličiny se s výhodou využívají diferenciální operátory jako gradient (pro pole skalární veličiny), divergence a rotace (oba pro veličiny vektorové). Matematický popis Z matematického hlediska je pole funkcí (skalární, vektorovou, tenzorovou apod.), která nabývá v každém bodě prostoru určité hodnoty. Uvedená funkce může (ale nemusí) přímo souviset s nějakou sledovanou fyzikální veličinou. V klasické fyzice obvykle tato funkce přímo souvisí se sledovanou veličinou (např. s hustotou) – taková pole bývají také označována jako klasická. V kvantové teorii se místo funkcí používají operátory, tzn. v každém bodě prostoru je danému poli přiřazen určitý operátor (např. Hamiltonův operátor). Tato pole bývají také označována jako kvantová. Podle charakteru veličiny se rozlišují skalární pole vektorové pole tenzorové pole spinorové pole Prostor, na kterém je pole definováno, může být zaveden velmi obecně. V klasické fyzice jde nejčastěji o běžný Eukleidovský prostor (tedy tři prostorové souřadnice) a čas. V relativistické fyzice se používá Minkowského prostoročas (obvykle pro potřeby speciální teorie relativity) nebo zakřivený prostoročas (v obecné teorii relativity). Protože stav pole je popsán hodnotou veličiny v nekonečně mnoha bodech prostoru, je pole význačným případem systému s nekonečně mnoha stupni volnosti. Příklady teorií založených na polním popisu V klasické fyzice se polní popis nejprve rozvinul v mechanice kontinua (např. pole rychlostí, pole tenzoru deformace a podobně). Pole je zde ale chápáno pouze jako vhodný prostředek k popisu „kontinua“, a ne jako samostatně existující objekt. Velmi podobný matematický aparát se později uplatnil při popisu elektrického pole, magnetického pole, a Maxwellovou teorií sjednoceného elektromagnetického pole. V těchto teoriích už má pole samostatnější postavení a vyplňuje „jinak prázdný“ prostor. Do polního popisu byla převedena i Newtonova teorie gravitace (gravitační pole). V obecné teorii relativity je význačné pole tenzoru energie a hybnosti, které popisuje veškerou hmotu, ale samotná gravitace se projevuje zakřivením prostoročasu. Ve 20. století s rozvojem kvantové teorie byla vytvořena kvantová teorie pole. V rámci studia kvantovaných polí vzniklo i několik dalších modelů pole Kleinovo–Gordonovo pole Diracovo pole Konzervativní a nekonzervativní pole Pole potenciálních sil se označuje jako konzervativní (potenciálové nebo potenciální) pole. Pokud se jedná o pole disipativních sil, označuje se jako nekonzervativní. Jako příklad lze v prostoru uvažovat vektorové silové pole, tedy takové silové pole, kdy v každém místě prostoru působí na hmotný bod síla jednoznačně určená velikostí a směrem. Pro přesunutí hmotného bodu z místa A do místa B po dráze je třeba vykonat určitou práci . Předpokládejme nyní, že se hmotný bod přesune z místa B do místa A (tedy zpět do původní pozice) po jiné dráze , přičemž se vykoná práce . Hmotný bod tak vykoná pohyb po uzavřené dráze, která je tvořena drahami a . Pokud platí , pak je celková práce po uzavřené dráze nulová, tzn. Body A a B byly zvoleny libovolně, což znamená, že v takovém poli nezávisí práce na dráze, kterou musí hmotný bod projít, ale pouze na počáteční a konečné poloze. Taková pole se nazývají konzervativní (potenciálová). V konzervativním poli platí zákon zachování mechanické energie. Celková mechanická energie konzervativní soustavy zůstává stálá. Obvykle také nemluvíme o konzervativním poli, ale pouze o konzervativních silách. Mezi konzervativní pole patří např. gravitační pole. Konzervativními jsou všechna silová pole, která jsou homogenní (konstantní v prostoru, tzn. působící síly mají v každém bodě stejný směr i velikost) a také všechna pole centrálních sil. Pokud neplatí předchozí vztah, pak V takovém případě obvykle dochází během pohybu hmotného bodu ke ztrátám energie, většinou v důsledku nějaké odporové síly. Hmotný bod se tedy do původního místa vrací s jinou energií. Zákon zachování mechanické energie již neplatí, neboť mechanická energie se změnila v jiný typ energie (např. teplo nebo deformační energii apod.). Takové pole (a jeho síly) je nekonzervativní. Pro nekonzervativní pole tedy platí Pokud v nekonzervatimním poli platí , pak se hovoří o poli disipativním. Práce vykonaná disipativními silami při pohybu hmotného bodu je tedy záporná. Při pohybu v disipativním poli se tedy kinetická energie hmotného bodu snižuje. Pokud sledujeme pohyb hmotného bodu v gravitačním poli, přičemž nezanedbáváme odpor vzduchu, dochází k disipaci (ztrátám) energie a pohyb se zpomaluje. Výsledné silové působení již není konzervativní. Pokud mechanická práce v konzervativním silovém poli nezávisí na dráze, po níž se hmotný bod pohybuje, ale pouze na počáteční a konečné poloze, pak lze místo vektorového pole použít skalární pole. Tato veličina se pak nazývá potenciál. Homogenní pole Za homogenní je pole považováno tehdy, má-li veličina, která pole popisuje, v každém bodě prostoru stejnou hodnotu. Např. pro homogenní gravitační pole mají vektory intenzity gravitačního pole v každém bodě prostoru stejnou velikost a jsou rovnoběžné a mají stejný směr (orientaci). Centrální pole Pole s potenciálem , který závisí pouze na vzdálenosti od určitého bodu, tzv. centra, se nazývá centrální nebo také radiální či sféricky symetrické. Pro sílu působící v centrálním poli platí , kde čárkou je označena derivace podle . Velikost této síly závisí pouze na vzdálenosti od centra a její směr je shodný se směrem spojnice centra a vyšetřovaného bodu. Tato síla bývá označována jako centrální síla. Příkladem centrálního pole je gravitační pole hmotného bodu nebo síla lineární pružiny. Pohyb v poli centrálních sil bývá také označován jako centrální pohyb. Poznámky Související články Ekvipotenciální plocha Siločára Základní interakce Působení na dálku


text: Pro prohlížení polaroidů tohoto modela/ky musíte být zaregistrováni jako profesionál z modelingového průmyslu. Pokud již vlastníte ověřený účet na modelmanagement.com, přihlaste se prosím, a my vás přesměrujeme na profil modela/ky. Pokud dosud nemáte účet, jednoduše se Zaregistrujte a získejte účet zdarma. O co se jedná? Reputace modela/ky je kombinací jeho/její aktivity na modelmanagement.com a ohodnocení ze strany našich expertů. Vyšší reputace znamená, že model/ka bude mít lepší umístnění ve výsledcích vyhledávání a zobrazí se na více místech na naší stránce... což zvýší jeho/její šance.


Létavicí A pak vstane jak Fénix z popela - příště.


text: Informace o inscenaci Inscenace Čapkovy komedie je prvořadou událostí současného divadelního života v naší zemi a současně vlastně výjimečnou událostí v dějinách Národního divadla. Skutečná hvězda světového divadla, Robert Wilson, vytvořil jedinečné představení české klasické hry, fantaskní a filosofující komedie Karla Čapka Věc Makropulos. Je asi nejznámějším světovým divadelním tvůrcem, který kdy zpracoval činoherní text českého autora a současně i režíroval v českém divadle. Záhadná femme fatale Emilia Marty převrací naruby život každého, s nímž se setká. Čapkova fantastická komedie se záhadnou, až detektivní zápletkou přináší pohled do světa operních div, do světa zdegenerované šlechty i maloměšťáků. Tajemství dlouhověkosti bude navždy pohřbeno. V hlavní roli Soňa Červená. Robert Wilson a Aleš Březina byli za inscenaci odměněni Cenou Alfréda Radoka. Inscenace vznikla za laskavého přispění Advokátní kanceláře Císař, Češka, Smutný a spol. Děkujeme! Projekt byl podpořen podnikem Lesy České republiky s.p. Fotografka inscenace: Lucie Jansch Délka představení: 2 hodiny 10 minut, 1 přestávka Inscenace je opatřena anglickými titulky. „Inscenace Čapkovy hry Věc Makropulos v aranžmá režiséra Roberta Wilsona bude jistě patřit k vrcholům sezony. Zároveň ale rozdělí divadelní diváky do dvou skupin. Ti, kteří si přijdou vychutnat Wilsonovo kouzlení se světly a scénou, dokonalou práci s hudbou, vysoce stylizované herectví, zkrátka dokonalou show, si přijdou na své. Milovníci Karla Čapka a jeho her ale budou zklamáni, a dost možná i rozhořčeni. Z Čapkova textu režisér totiž vybral pouze dějovou osnovu, vše ostatní je osekáno do komiksové zkratkovitosti. Utopický příběh se tak stává spíše záminkou k rafinované partituře pohybů, světel a zvuků. Wilson s rozletem velkého architekta scény nabízí jakýsi rej příšer či panoptikum pohyblivých figurín,“ (pro pořad Mozaika na Stanici Vltava Jana Soprová)


a taky mám Pfiat, ale ten mám doživotně, tam jednou vlezu až nikdy nemůžu ven :-)


24. 9. 2013 Wonderful 101 Dalo mi to práci, ale zadařilo se - Wonderful 101 je pokořeno. A stálo to za to. Je mi jasné, že ve víru her jako GTA5 tato hra spolehlivě zapadne, ale pokud náhodou budete mít šanci si tuto libůstku zahrát, nemá smysl váhat. Platinum Games totiž, jako obvykle, odvedli velice dobrou práci a pokud vám nevadí nízká originalita, budete se bavit stejně dobře, jako u předešlých her tohoto studia. Koncept hry jest čistokrevnou holomajznou, v nejklasičtějším balení. Naše parta hrdinů jsou ti dobří a v zásadě všechno ostatní hýbající se jsou ti zlí. Oproti Bayonettě, Vanquish nebo MadWorld je zde ale odlišná kamera - z izometrického nadhledu, čímž odpadá nutnost se o kameru starat manuálně. Místo toho používáme pravý analogový joystick ke kreslení superzbraní. Jak jsem již naznačil ve svém předešlém textu o demoverzi titulu, toto kreslení je zásadní odlišující prvek od ostatních her tohoto typu. Co je ale dobré, že nejde jen o komplikovanější přepínání zbraní - kreslení (ať už na tabletu nebo joystickem) má i sekundární význam. Podle orientace kresby totiž určujete i směr útoku a také je důležité si uvědomit, že kresb 1000 ou nasazujeme hrdiny do bitevního pole. Není tedy moudré kreslit čáru přímo do některých větších nepřátel - už během kreslení nám hrdinové prostě odpadnou. Kombinace těchto elementů tvoří hlavní taktickou složku hry. Zvyknutí si na ovládání je jedna věc a chvíli mi trvalo, než jsem pobral základní kombinace. Hlavní je střídání tlačítek A a X pro primární a sekundární útok, přičemž máme-li v partě dost hrdinů a energie v bateriích, můžeme nakombit i více než dva útoky naráz. Parádní na hře je, že nám dává okamžitě najevo, zvolili-li jsme efektivní kombinaci zbraní. Oslnivé efekty při kombosekvenci a mnohonásobně rychlejší likvidace obřích oponentů jsou odměnou za dobře zvládnuté ovládání. Struktura hry je klasická - jednotlivé kapitoly mají obvykle tři mise, vrcholící bossem. Skoro v každé kapitole jsme obeznámeni s novým trikem nebo herním mechanismem, případně zbraní. V demoverzi jsme si mohli vyzkoušet pěst (kolečko), meč (rovná čára), pistoli (čára ve tvaru L), dále pak máme k dispozici bič (klikyhák ve tvaru S), kladivo (rovná čára zakončená kolečkem), plus několik nebojových gest (kreslení mostů, žebříků, rogala a podobně). Kreslení zbraní je ale jen polovina vyžadovaného výkonu od hráče - druhou částí je pak používání dvou obranných režimů, sebratelných zbraní, bonusových předmětů - to vše v ideální kombinaci. Mezi misemi si můžeme nakupovat rozšíření těchto prvků - dvojitý stisk obranného tlačítka pak má jiný efekt, můžeme si také aktivovat dovednosti jako automatická obrana (za cenu krvavého vyčerpání baterií), pokládání min, zformování koule a převálcování menších oponentů a podobně. Už někde v třetí kapitole vám dojde, že pod dětským vzhledem grafiky se skrývá odladěná a pečlivě časovaná akce, přesně ve stylu a preciznosti, která je Platinum Games vlastní. Mise obsahují v zásadě tři typy nepřátel - ti úplně nejmenší jsou opravdu jen k zasmání - stačí nakreslit hodně velký meč s zeširoka se rozmáchnout. Ti středně velcí chtějí trošku cílenější útoky - umí se bránit, případně jsou citliví jen na jeden typ zbraně. A pak jsou tady velká hovada přes celou obrazovku, na které musíte nejprve najít taktiku, vhodnou kombinaci zbraní a hlavně dokonale načasovanou obranu, jelikož mnohé útoky lze odrazit a přejít do protiútoku. Vtip je v tom, že hra nám s postupující obtížností předkládá čím dál nepříjemnější kombinace těchto záklaďáků. Mrňaví létavci, které nejde skoro trefit; obludy citlivé pouze na bič; vrhači časovaných bomb, které musíme ručně nabírat a házet zpátky. Na obtížnost NORMAL jsem se už od poloviny hry musel vysloveně snažit, čímž dementuji svou zmínku o "s 1000 píše lehké hře" v minulém článku - je to přesně naopak. Protože první tři kapitoly jsou vysloveně tutorial, pak to hodně přituhne. Během misí máme docela dost prostoru k objevování tajných místností, nových superhrdinů a sběru peněz. Avšak vrcholem a hlavním smyslem hry jsou samozřejmě bossové. Ti jsou monstrózně velicí, dost často hra připomíná jakoby Shadow of the Colossus, protože šplháme přímo po tělu bosse o velikosti malého města a rubeme ze všech sil. Kamera se nestydí zabrat efektní úhel, hra v takových okamžicích ukazuje své grafické přednosti. Wonderful 101 sází na populární klišé, takže bossové jsou různí draci, megaboti, letadla, chobotnatci - a vždy jsou pečlivě vymodelovaní. obarvení a nasvícení. A hlavně se výtečně rozpadají na kusy, když je konečně rozsekáme na maděru! Wonderful 101 je parodií na superhrdinovské týmy ála X-Men, což se neobešlo bez mnoha popkulturních narážek a jemného humoru, který prolíná celou hru. Sázka na francouzský stereotyp v kombinaci s americkým sebevědomím, fanatického feminismu se stydlivostí nebo prostě jen slovní přestřelky s bossy před, během a po bitvě - je to určitý šarm, kterým hra disponuje a který je zábavný. Ve smyslu parodickém bych se nebál říci, že byly položeny základy nové franchisy, ve které se můžeme dočkat klidně i nějakého RPG, strategie nebo adventury - někdy v budoucnosti. Příběh hry je natolik přímočarý a jednoduchý, že vysloveně nechává otevřená vrátka pro sequely a prequely u každé postavy zvlášť - ale pořád je zábavné ho sledovat, což je podstatné. V současné době je nutné poznamenat, že byť hře neváhám udělit vysokou známku 8/10, je poněkud smolné, že vychází v nešťastně načasovanou dobu a že nedostala patřičnou reklamu. A že nevyšla při launchi WiiU. Tablet je zde dobře využit jak pro kreslení zbraní, tak jako sekundární monitor v dungeonech (trochu honosně nazvané interiéry, kde se skrývá obvykle nějaký jednoduchý puzzle nebo bitka v jiném úhlu pohledu), koncept ovládání je dobře citlivý (i když sem tam jsem si zanadával...), bossové jsou úchvatní a vůbec celá atmosféra barevného světa kolem nás - je to radost hrát! Jenom škoda, že jsem jeden z mála - prodeje jsou tak slabé, že snad ani nestojí za řeč. Není to ale chyba hry, jako spíše celkového marketingu Nintenda, nad kterým mohu jen kroutit hlavou. Wonderful 10 1000 1 nepřináší v zásadě mnoho novinek, je to spíše série detailů a vylepšení na již tak skvělém herním systému, který Platinum Games budují už nějaký ten pátek - ale jak jsem napsal - to nemusí být na nutně na škodu. Co mi ale přišlo divné je nevyužití potenciálu multiplayeru. K dispozici je sice celá řada misí, boss run, vše odstupňované dle obtížnosti. A hraje se to velice dobře i na profi gamepadu - jenže oba hráči jsou pořád na jedné (televizní) obrazovce a to poněkud ubírá na hodnotě. I když grafika hry je pěkná, je to hlavně díky designu, nikoliv technologii. Navíc během normální kampaně často vidíme, že na tabletu a televizi jsou počítané dva nezávislé 3D obrazy, tedy nejde o nic, co by WiiU technicky vzato neutáhlo. Když už mám k dispozici platformu se dvěma displayi, očekávám lepší využití. Asi si chtěli nechat zadní vrátka pro portování na jiné konzole? Bod dolů! Je mi vždy trochu smutno, když vidím dobrou hru, které se nedostane pozornosti hráčů. Zřejmě do konce života nikoho nepřesvědčím, že Wonderful 101 je velice zábavná holomajzna a že je to dobrá oddychovka se zvládnutým herním systémem a dobře vybalancovanou obtížností. Na první dohrání počítejte tak 20 hodin, což není špatná hodnota, i když znovuhratelnost zde prakticky neexistuje. Neboli - díky za hru, milí Platiňáci, povedla se. A vydržte, vyvíjejte dál, nenechte se mučit kritikou jenom proto, že zrovna nejste v kurzu u masového publika, hry děláte pořád skvělé! Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)