Piloti ČSA kývli na nižší platy, mohou jim spadnout téměř o polovinu - iDNES.cz 13. října 2009 4:04, aktualizováno 4:04 Zaměstnanci ČSA zakopali válečnou sekeru a kývli vedení společnosti na snížení platů. Ilustrační foto | foto: Michal Sváček, MAFRA Na začátku září přitom piloti odmítli Lašákův návrh na třicetiprocentní snížení platu doplněný nabídkou odchodu nejvyššího managementu. Zdůvodnili to souvisícími změnami limitu letové doby, kdy by ve vzduchu zůstávali déle, a to by podle nich mohlo ohrozit bezpečnost. Konečný podíl, o který si jsou piloti ochotni platy zkrátit, bude záležet i na ostatních částech Novákova "drastického řezu". Jednou z nich bude žádost aerolinek o podporu ze strany státu. Podle Lidových novin chce Novák vládu požádat o tři miliardy korun. Ministr financí Eduard Janota to však v pondělí nepotvrdil. - více o Novákově nabídce čtěte zde Na první pohled vypadá požadavek logicky: stát – řečeno slovy Gaspara – "zamázne černou díru", která v hospodaření aerolinek vznikla, a slibované drastické škrty zajistí, aby se znovu neotevřela. "Uspořit na straně zaměstnanců nestačí," prohlásil Gaspar. Ministr financí Eduard Janota však trvá na tom, že vláda peníze nedá, a i kdyby je dát chtěla, nemůže. Finanční injekce aerolinkám by mohla být považována za veřejnou podporu odporující evropskému právu. Už nyní čerpají aerolinky úvěr od státního podniku v likvidaci. Dva týmy v jedněch aerolinkách Vláda bude mít na stole také alternativní návrh od dosavadního šéfa Radomíra Lašáka. "Zcela určitě to (Novákův návrh) budeme porovnávat s tím, co předložil prezident společnosti Lašák," řekl ministr Janota. Stávající prezident firmy dříve uvedl, že jeho plán nepočítá se státní pomocí. Aerolinky teď fakticky vedou dva týmy – původní Lašákovo představenstvo a Novákova krizová dozorčí rada dosazená po odchodu většiny původních členů v září. Pokud se Novákovi podaří dohodnout s odbory na radikálním snížení platů a prosadí svůj plán, otevře se tím prostor pro odchod Lašáka. Manažer, který nyní vede s odboráři válku, by měl podmínky i k důstojnému odchodu. Stačilo by odkázat na zářijový slib – odchod výměnou za nižší platy pilotů a další úspory. Vyjádření Radomíra Lašáka se nepodařilo získat. Jeho mobilní telefon zvedla asistentka, podle které nebyl k zastižení. ČSA nyní čerpají dvouapůlmiliardový úvěr od likvidované státní společnosti Osinek. Ekonomové odhadují, že v současné situaci jim peníze vydrží na několik měsíců. "Lidé se sice trochu vracejí do letadel, ale je třeba počítat s tím, že v průběhu zimy ČSA nějaké peníze potřebovat budou," míní analytik brokerské společnosti Cyrrus Jan Procházka. O prodeji rozhodne Janota Aerolinky nedosáhnou na úvěry u komerčních bank, a pokud nepomůže přímo stát, mohly by získat peníze opět od některé ze státních firem. Případně by se mohly ČSA s některým podnikem v majetku státu spojit. Podle informací MF DNES je taková varianta stále ve hře a kromě ziskového Letiště Praha se mluví i o dalších společnostech pod státní kontrolou. Některé varianty by zřejmě zhatily prodej ČSA. Ministr Janota potvrdil, že přijetí některého z plánů na restrukturalizaci aerolinek se definitivního rozhodnutí o prodeji aerolinek dotkne. "Bude to východisko pro jednání komise, která doporučí, či nedoporučí vládě akceptovat nabídku pana Šimáněho," řekl včera ministr bez bližšího komentáře. Konsorcium Unimex – Travel Service, jehož je Jiří Šimáně spolumajitelem, za aerolinky nabídlo miliardu korun. Ovšem pouze pokud bude mít společnost nulové vlastní jmění. V pololetí, kdy vedení aerolinek naposledy výsledky prezentovalo, měla firma zápornou účetní hodnotu asi 700 milionů. Přes slabší zimní sezonu se pravděpodobně ještě sníží. - o jediné nabídce na privatizaci aerolinek čtěte zde Janota tedy nyní může licitovat, která varianta přijde ministerstvo financí levněji – dotovat prodej firmy soukromému vlastníkovi, nebo její přežití jako fakticky státní podnik. I kdyby rozhodnutí o prodeji padlo ještě v říjnu, konsorcium firmu nepřevezme hned. "Jedna věc je rozhodnutí o vítězi privatizace a druhou věcí je skutečné převzetí firmy, což může být po splnění všech podmínek legislativních, ale i ve vztahu k souhlasu Evropské komise a příslušných orgánů duben, květen příštího roku," nastínil Janota. Témata: peníze, Radomír Lašák, České aerolinie, ČSA, dozorčí rada, Eduard Janota, Evropská komise, Komerční banka, Letiště Praha, Lidové noviny, Lidovky, Plat, Travel Service, Úvěr, Václav Novák Situace v ČSA je stále vyhrocená. Odbory zatím nepřijaly návrh vedení ČSA, aby přistoupily na snížení platů a zmrazení...


a smysl pro humor zřejmě taky ne


Tak. A Pandurek si vezme na leasing dvacet let starýho bavoráka.


source: CulturaX

text: Pokud si ještě nejste jisti, v jakých barevných tónech bude letos zářit váš vánoční stromek, či jakou dekoraci pro nejkrásnější svátky v roce si... Všichni chovatelé psů a hlavně koček vědí, že udržet doma vánoční stromek v podobě, ve které byste ho chtěli po celé svátky mít, je velmi náročné....


27.07.2010 v 17:55 Pořád marně přemýšlím jak určit "Surovinu" věci ve výrobě. Zatím mě napadlo: 1, Volba ve výrobním návodu: Jedna ze surovin bude označena jako základní - např. dýka bude mít základní surovinu 5x měď, jako další suroviny dřevo a kůži na jílec. Základní surovinu bude možné ve svitku přepnout na jinou, tj. tu měď na železo nebo stříbro, a tak vytvořit železnou nebo stříbrnou dýku. 2, Postupná výroba: Vyrobí se základní čepel z jediné suroviny, např. Malá čepel = 5x ingot. Typ suroviny zvolíte tím co za ingoty použijete. Vyrobí se základní jílec, např. z dřeva. Nakonec se čepel, jílec a něco málo finálních surovin (např. kožené pruhy a lak) spojí do zvolené podoby. Zbraň převezme nastavení z čepele. Nezávisle na tom z čeho věc vyrobíte bude ještě možnost ji upravit. Např. železný meč potáhnete stříbrem - meč bude mít odolnost železného (ale menší než čistě železný) a výhodu stříbrného (na nemrtvé, ale horší než čistě stříbrný). 27.07.2010 v 19:11 27.07.2010 v 19:37 Postupná výroba je super, na Endoru to třeba funguje docela dobře, donutí to ke spolupráci třeba i tři řemeslníky. I když to má samozřejmě nároky na aktivní hráče. 27.07.2010 v 20:29 Když na to koukám jak je to napsané, tak to asi bude ta postupná výroba. Surovina se halt bude dědit ze zdrojové suroviny (pokud bude jediná surovina na výrobu) nebo z předmětu který ji už má. Bude to složitější pro skripta, ale zas rozumnější pro výrobu, to přepínání na svitku by bylo divné. 31.07.2010 v 10:16 1, Mám týden teoretickou dovolenou. ("Kdybych tě náhodou potřeboval tak zavolám"). 2, Při průzkumu skript ohledně práce na surovinách mě napadl postup na opravy předmětů, uvidíme jestli se povede. 31.07.2010 v 12:01 Slo by se podivat i na moznost recyklace u zbroji ci zbrani? 31.07.2010 v 13:23 O recyklaci věcí zatím neuvažuji, byl by to moc snadný zdroj surovin (rozebírání lootu). 31.07.2010 v 13:49 Co dat rozebirani jen playercrafted itemum? 31.07.2010 v 15:08 To by stacilo. Kolikrat se povede... teda spis nepovede vyrobek v prodejne kvalite a rad bych ho zrecykloval. 31.07.2010 v 16:30 Tak ještě kontrolu nástrojů, animaci, a opravy budou hotové. Ohledně recyklace si stále nejsem jist. 01.08.2010 v 00:17 Kontrola věcí, spotřeba věcí... chybí jen animace a vliv perků, pokud není podobný tak nový perk "Opravář" (sníží až zruší šanci na pokles kvality při opravě, podstatně sníží zmenšení maximální výdrže věci). Oprava bere až 1/3 surovin potřebných k výrobě (2/3 pokud je to zcela zničené), plus potřebujete stejné vybavení jako k výrobě. 01.08.2010 v 15:19 Zapracován perk Opatrný řemeslník (CarefulCraftsman), měnící šanci na opotřebení věcí při výrobě (a asi i těžbě, pokud těm skriptům rozumím). (na servru bude až commitnu celé Opravování) Takže ještě ty animace + způsob jak při opravě zabraňovat degradaci předmětu. 01.08.2010 v 20:27 Po zralé úvaze nebudu vázat degradaci předmětu na dovednost, aby se začínající řemeslník mohl živit opravami. Skill potřebný na opravu je stejný jako na výrobu, je ale snížen o opotřebení předmětu - málo poškozené věci by měl zvládnout i amatér. Opravované předměty budou automaticky degradovat o 1/10 opravované durability, vždy alespoň o 1. (bude tak jedno jestli věc opravíte 1x za 20 bodů, nebo 2x za 10 bodů; oprava po 1 bodu ale vadit bude ) 01.08.2010 v 20:44 Nedala by se třeba udělat i nějaká "kvalitní" oprava bez degradace, třeba za plnou cenu. Hodilo by se to hlavně k opravě rare předmětů, u kterých člověk chce, aby prostě vydrželi. 01.08.2010 v 21:13 Současná degradace je proto aby se všechno jednou definitivně zničilo, především upravené věci (zbraně s upravenými parametry apod.). Podporuje to lidi k výkonům, ne že jednou excelují na eventu a pak mají klid. Starý mockrát opravovaný meč patří nad krb jako vzpomínka Předmět lze teoreticky opravovat donekonečna, vždy zůstane alespoň 1 durabilita. (s jeho užitnou hodnotou to ale už je jiná, že...) Pozor: důležitou podmínkou pro opravu předmětu je existující výrobní postup. Věci které nelze vyrobit nelze ani opravit! (z výrobního postupu se berou suroviny na opravu) 02.08.2010 v 10:05 Samozřejmě, u "unique" předmětů (jako je například Narsil - Aragornův meč v LOTR) je záhodné, aby je šlo opravit "v původní kvalitě"... ale to je spíše questová záležitost, nic běžného... V současné době myslím postačí napsat GMkům, že něco takového má proběhnout - a ti si určí podmínky. V budoucnosti by pro to mohl být nějaký automatický mechanismus a pevné podmínky, např. četnost, speciální požadavky... 02.08.2010 v 12:04 Unikátní předměty (a artefakty) by spíš měly být nezničitelné, ne? 02.08.2010 v 13:21 Když budou nezničitelný, bude za chvíli každej druhej chodit na ptáčky s übermegabombadvouručákama a když neopravitelný, budou je mít všichni zašitý doma s další rare veteší. 02.08.2010 v 13:50 02.08.2010 v 13:50 (Tento příspěvek byl naposledy změněn: 02.08.2010 v 13:50 od Stín.) (02.08.2010 v 13:21)Beddy napsal(a): Jak se to vezme. to primo zavisi na tom jak tu bude nastavena napadnutelnost mezi hracema potazmo pvp..nevim jak to bude tady ale na Morii se ty nejdrazsi vybavy braly v drtivy vetsine pripadu jen kdyz sla sehrana skupina hracu tajne dungeon, pripadne pvp..jen blb muze riskovat to ze ho prepadne skupina a sejme ho kdyz bude nekde sam 02.08.2010 v 16:25 Unikátní nezničitelné artefakty pochopitelně nebudou na každém rohu, ne? Geo: naprostý souhlas. Ale unikátní != nezničitelný... Přesný čas: 25.01.2021, 20:30 Provozováno na systému MyBB, © 2002-2021 MyBB Group.


kapsička je připravená z masa vhodného pro lidskou spotřebu


OBRAZEM: Za pomoc Centru Paraple dostal každý dárek - Chrudimský deník OBRAZEM: Za pomoc Centru Paraple dostal každý dárek Chrudim -Přispět na konto Paraplemohl každý, kdo zavítal v úterý navečer ke stánku Chrudimského deníku před elektroprodejnou sítě Elberry na Palackého ulici v Chrudimi. Lidé mohli před prodejnou ve stánku Deníku přispívat v rámci akce, která byla součástí Žlutomodrého roku Berry pro Centrum Paraple. Dorazila i radiohlídka Radia OK.Foto: DENÍK/Pavla Mrázková Celá akce byla součástí projektu Žlutomodrý rok Berry pro Centrum Paraple, který má za cíl pomoct právě tomuto sdružení. Každý, kdo včera vhodil drobný finanční obnos do kasičky, pomohl dobré věci a obdržel ještě drobný dárek od Deníku. Přispívat na Centrum Paraple, které pomáhá vozíčkářům po poranění míchy, lze stále. Kasička je volně přístupná přímo v elektroprodejně na Palackého ulici.


8. 6. 2009 World Builder Už od malička jsem chtěl dělat hry. Nebudu tady obšírně popisovat svou anabázi do tvůrčího procesu (střípek na mém starém "blogu"), ale zjištění, které mne opravdu posunulo vpřed bylo, že BASIC na ZX Spectru je prostě jednoduchý a že je možné v něm napsat cokoli, když si člověk pomůže assemblerem. Jak šla doba kupředu, objevil jsem na Mackovi úžasnou aplikaci World Builder, která slibovala snadno a rychle dělat grafické adventury s podporou myši a textového okénka. To bylo velké lákadlo. Jenomže anglicky jsem tehdy moc nevládl a přechod na myšoidní ovládací schéma byl svým způsobem šok, který jsem využil spíše na hraní, než na tvorbu her. Každopádně mám tento program celkem nostalgicky rád, když jsem si hrál s tutorialem (což bylo bez angličtiny docela těžké). Když už jsem si toho Macka na Amize rozchodil, tak si něco zahrajeme, ne? Krom hraní Warcrafta jsem si zahrál také Wolfensteina 3D (jede super ve VGA, v SVGA už trhá, ale to je OK), ale právě World Builder jsem si chtěl vyzkoušet. Takže jsem ho unstuffitnul a spustil. World Builder má rozhodně potenciál i v dnešní době, je to tak trochu Visuální Basic se specializací na 1000 hry. Chvíli trvá, než si zvykneme na nutnost kombinovat myš a klávesnici (převážně lze Tutorialovou hru ovládat klávesnicí, ale je poznat, že by hra šla snadno naroubovat na myš kompletně), ale už po deseti minutách běháte po virtuálním světě, který láká tím, že je snadné ho vytvořit. Jednoduché skripty jsou přehledně uspořádány, seznamy objektů a interakcí rovněž. Na to, že první verze programu vznikly v roce 1986 je to celkem úctyhodné (mnou hraná verze je z roku 1995). Nakonec jsem se k realizaci nějaké hry nedokopal ;). Na to už jsem asi moc starej. Ale zaujala mne jedna věc. Našel jsem ve hře papírek, který jsem si přečetl a ono je tam tohle: Docela síla vám povím, nečekal jsem až takovýto podtext v enginu na adventury pro děti ;). No nic, mně se líbí pojetí ze strany Family Guy. Nikdo není dokonalý. Když už jsem si toho Macka na Amize rozchodil, tak si něco zahrajeme, ne? Krom hraní Warcrafta jsem si zahrál také Wolfensteina 3D (jede super ve VGA, v SVGA už trhá, ale to je OK), ale právě World Builder jsem si chtěl vyzkoušet. Takže jsem ho unstuffitnul a spustil. World Builder má rozhodně potenciál i v dnešní době, je to tak trochu Visuální Basic se specializací na 1000 hry. Chvíli trvá, než si zvykneme na nutnost kombinovat myš a klávesnici (převážně lze Tutorialovou hru ovládat klávesnicí, ale je poznat, že by hra šla snadno naroubovat na myš kompletně), ale už po deseti minutách běháte po virtuálním světě, který láká tím, že je snadné ho vytvořit. Jednoduché skripty jsou přehledně uspořádány, seznamy objektů a interakcí rovněž. Na to, že první verze programu vznikly v roce 1986 je to celkem úctyhodné (mnou hraná verze je z roku 1995). Nakonec jsem se k realizaci nějaké hry nedokopal ;). Na to už jsem asi moc starej. Ale zaujala mne jedna věc. Našel jsem ve hře papírek, který jsem si přečetl a ono je tam tohle: Docela síla vám povím, nečekal jsem až takovýto podtext v enginu na adventury pro děti ;). No nic, mně se líbí pojetí ze strany Family Guy. Nikdo není dokonalý. 26. 3. 2009 Macintosh na hraní? Shapeshifter! UPDATED Je mi jasné, že objevuji Ameriku, ale proč se nepodělit o trochu té radosti. Jak jsem se již zmiňoval dříve, Macintosh je prima stroječek, který mi je sympatický minimálně proto, že operační systém vychází z filozofie Amigy (a také proto, že se dokázali, byť neúspěšně, postavit Microsoftu s jejich nevalnou kopií Windows 95), ale her je na něj pomálu, byť se něco málo najde. Každopádně jsem nikdy netoužil vysloveně vlastnit tento stroječek, leda "kdyby byl čas a peníze", protože další osobní počítač... no málo prostoru zkrátka. Pokud si pamatujete polovinu devadesátých let z perspektivy herních časopisů (se Score v čele), nemohli jste si nevšimnout, že obecně ubylo her pro Amigu ve prospěch PC. Nešlo ale jenom zdaleka o Doomovky, ale i hry, které by Amiga bezproblémů zvládla (když nehovoříme o holé Amize 500 samozřejmě), se na tuto platformu nedostaly. Prostě se na ni vývojaři vykašlali a dobře věděli proč. Přišli jsme tak mimo jiné o Eye of Beholder 3, Lands of Lore, Strike Commander, Privateer, Warcraft a mnohé další. Prostě to bylo s Amigou špatné. Pokud si pamatujete polovinu devadesátých let z perspektivy herních časopisů (se Score v čele) ještě lépe, nemohla vám uniknout tendence firmy Apple dotlačit na svoje Macintoshe právě hry, aby se i Macisti mohli pobavit. Krom původních her (které obvykle nestály za moc) jsme se tak dočkali plejády remaků - Wolfenstein 3D, Doom, Dungeon Master 2, Prince of Persia, Warlords, Theme Park, Gabriel Knight, Warcraft... no, do roka to bylo asi tak dvacet her, ale takové ty základní věci se na Maca nakonec dostaly, byť třeba s ročním odstupem. Prostě to s Mackem nebylo zas tak špatné, horší to bylo s dostupností - ale teoreticky tedy v pořádku. Ondyno jsem hovořil s Kvinem, bavili jsme se jako obvykle o hrách, nějak došlo k debatám o World of Warcraft a postupně jsme se dostali až k první realtime strategii z tohoto světa - Warcraft - Orcs and Humans. No, ve své době jsme se něco této hry nahráli ve školní počítačové učebně přes sériový kabel. A Kvin hned přitakal, že si také ve své době užili, že to hráli na dvou propojených Amigách. Jenže - Warcraft n 1000 a Amigu nikdy nevyšel - jak je to tedy možné? Možné je to díky emulaci Macintoshe na Amize. A v něm je spuštěný Macovský Warcraft. Přitom Kvin popisoval, že to jelo na pouhé 030 s pár MB Fast RAM. Huh? Že je Amiga prima stroj všichni víme, ale že by hýřil výkonem se říct nedá. Jistě, nějaké osmibity na ní emulujeme celkem v pohodě, dokonce i MS-DOS jsem provozoval, ale to je tak všechno o rychlosti nemluvě (dle turbokarty). Jenže v případě Macintoshe máme jednu zásadní výhodu. Mac obsahuje stejný procesor, jako Amiga - Motorola 680x0 - takže ta se emulovat nemusí, protože emulátor pojede přímo - emuluje se jen grafika a zvuk (a nějaké podřadnější věci), takže stačí, aby procesor v Amize byl o něco výkonnější, než je v původním Macintoshi a dostáváme použitelný systém. Emulátor se jmenuje Shapeshifter, má přibližně 300 kB a funguje perfektně. Jak vyplynulo z předchozích odstavců, existuje skupina her, která nevyšla na Amize, ale na Macintoshi ano. Teda nejenom hry - takový Photoshop na Amize je také k nezahození - na předváděčku. Takže zájem provozovat Macka tady je. Dlouho jsem se k tomu dokopával. Shánět potřebný software není med. Samotný emulátor a ROMku člověk najde, ale najít OS, instalovat jej a patlat se v tom - na to jsem neměl dlouho chuť. Takže bych rád touto cestou poděkoval Rektorovi, že mi poskytl potřebná data, abych si mohl začít se Shapeshifterem hrát. Takže co je potřeba? V první řadě upozorňuji, že jsem si emulaci rozchodil zatím jen v emulátoru WinUAE. Tam mám nastavený procesor 040 a pokud mohu soudit, je rychlost systému uspokojivá. Na domácí 060 to bude jistě luxus. Po rozbalení archivu s emulátorem musíme do C nahrát soubor PrepareEmul a do Startup-Sequence na první řádek tento program spouštět. V případě Amigy 1200 (můj případ) je nutné dopsat parametr "A1200". Takže první řádek v ssequenci vypadá takto: "PrepareEmul A1200". Tato utilita chystá Amigu na používání emulátoru a nese s sebou drobnou nevýhodu - tvrdý restart stroje trvá déle - v případě měkkého restartu to není poznat. Možná tedy nebude od věci mít tento řádek zak 954 omentovaný a jen v případě potřeby jej odkomentovat a restartovat. Je to malá cena, ale vědět by se o tom mělo. Následně do adresáře s emulátorem se musí nahrát a správně pojmenovat ROMka samotného Maca a rovnou jsem si tam nahrál soubor s obrazem Macovského disku. Tady teď musím vařit z vody - absolutně netuším, jak se takový disk vytváří (k tomu se ještě vrátím), takže jsem dostal funkční systém a... to je všechno. Pro svoje potřeby jsem si ještě při prvním spuštění emulátoru vytvořil další soubor s obrazem disku - prázdný - na případné hry. Hlavní menu Shapeshifteru je výmluvné. Nastaví se disky, rozlišení obrazovky (je možné provozovat až 32bit barvy - když máte grafickou kartu, jinak standard 256 barev stačí. Zajímavostí je spouštění emulace v okně, ale to lze jen ve dvou barvách) a nějaké drobnosti. Já si například všiml, že originální kurzor myši strašně laguje, takže je v položce Graphic dobré zaškrtnout "Amiga Mouse Pointer". Ten je sice větší a méně vzhledný, ale plynulý. V položce Memory jsem ještě začkrtl "Largest free block" - během provozu emulátoru nepředpokládám, že mi na Amize pojede ještě jiného, takže ať si emulace vezme kolik 1000 najde. Konfiguraci uložíme a tlačítkem Start všechno spustíme. Fascinuje mne ta rychlost. První spuštění emulátoru a během 4 vteřin jsem v systému (předpokládám, že vzhledem k rychlosti disku to bude na reálné Amize o něco pomalejší, ale nečekám extrémní rozdíl). Proklikávám se menu jako malé dítě, které dostalo pod stromeček novou hračku, zkouším, co systém umí a udrží a jsem velice spokojený. Odezva je velice rychlá, ovládání příjemné, napůl amigácké, napůl Apple, prostě v pohodě. Při šťourání se v ovládacích panelech si říkám, jak je možné, že to Windows 95 nakonec vyhrály. Já vím, že šlo o hardware, ale MacOS je tak příjemný, že ve verzi 7.5.5 z roku 1996 překonává Windows 95 ve všech ohledech o mílové kroky až skoky. Nemluvě o tom, že sedmičková řada OS, která položila základy, byla k dispozici již od roku 1991. Škoda no. Jestli byla moje zkušenost do tohoto bodu bezproblémová, tak jsem narazil na jediný, za to však zásadní háček. A sice - jak dostat data na Macovské disky? Oba soubory s virtuálním diskem jsou z hlediska Amigy "neprůstřelné", stejně tak si nejsem jistý, jestli bude z Amigy vidět na Macovskou partition, kdybych si nějakou vytvořil (čti: ne, zkoušel jsem to). Podle Chaina je prakticky jedinou rozumnou a použitelnou možností CD-ROM, který sice v Amize zprovozním, ale že by se mi chtělo kvůli každému prdu vypalovat (i když na druhou stranu - jak často tam budu chtít přisypat data). No nic, kdyby měl někdo nějaký nápad, tak ho uvítám, takhle je to nepoužitelné. Jinak je emulace vysoce stabilní, rychlá a řekl bych, že člověk to z hlediska základních funkcí nemá šanci odhalit, že nejde o reálného Macka, dokud se nepodívá, kam vede kabel od myši ;). Mimochodem jde o další nadčasovou funkci Amigy. Krom emulace PC jak ve formě hardwarového přídavku, tak ve formě softwarové PC-Task, krom nativní možnosti podpory bootování více operačních systému z jednotlivých partition je tady jakási obdoba Virtual Machine, na které běží v podstatě nativně Macintosh. A to vše v jedné Amize. Dneska jsou tyto funkce u nadupaných PC vnímány, jako něco navíc, téměř extra, okolo provozu Virtual Machine chodí lidi často po špičkách... a ona to Amiga má už dvacet let. Neuvěřitelné. Ale skvělé. P.S.: Zadařilo se! Já to věděl, že je Amiga skvělá! Respektive Shapeshifter... Zkrátka a dobře - Součástí emulátoru je také handler, který umožňuje vidět macovské filedisky přímo ve Workbench! Což je přesně to, co je potřeba. Co jsem udělal? Nahrál jsem soubor "MacHandler" do L:, následně jsem soubor "MAC" nasypal do Storage/DOSDrivers a nyní se spustí emulace. Přepneme se do Workbench (Amiga+N/M), namountujeme / poklikáme na MAC a voilá! Náhle se nám na ploše objeví macovský disk - respektive ten, který je v emulátoru vedený jako "Filedisk 1". Pozor! Když jsem nechal MAC mountovat při startu mašiny, tak se mi sekaly Workbench hned po zapnutí, možná je to tím, že mám ClassicWB, ale doporučil bych mountovat ručně vždy až po spuštění Shapeshifteru. Takže co jsem udělal - vytvořil jsem si zcela nový disk o velikos 1000 ti 100 MB, nakopíroval na něj systém (ach, to je krása!), stáhnul si demo Warcrafta pro Maca, hodil do Amigy, z Amigy do Macka, v Mackovi jsem archiv rozbalil pomocí Stuffit Expanderu a hurá hurá! Už to jede! A samozřejmě to všechno jede v multitaskingu - a to jak v Mackovi tak přímo v Amize (kde musíte omluvit interlacing). Rychlost je na 040 soudě dle dojmu velice blízko originálu na 386, jak si jej pamatuji. Jde nastavit vyšší rychlost samotné hry, ale plynulost je přibližně stejná - maličko se to trhá. Rozhodně je to hratelné. Takže jdu shánět další perličky ;). Pokud si pamatujete polovinu devadesátých let z perspektivy herních časopisů (se Score v čele), nemohli jste si nevšimnout, že obecně ubylo her pro Amigu ve prospěch PC. Nešlo ale jenom zdaleka o Doomovky, ale i hry, které by Amiga bezproblémů zvládla (když nehovoříme o holé Amize 500 samozřejmě), se na tuto platformu nedostaly. Prostě se na ni vývojaři vykašlali a dobře věděli proč. Přišli jsme tak mimo jiné o Eye of Beholder 3, Lands of Lore, Strike Commander, Privateer, Warcraft a mnohé další. Prostě to bylo s Amigou špatné. Pokud si pamatujete polovinu devadesátých let z perspektivy herních časopisů (se Score v čele) ještě lépe, nemohla vám uniknout tendence firmy Apple dotlačit na svoje Macintoshe právě hry, aby se i Macisti mohli pobavit. Krom původních her (které obvykle nestály za moc) jsme se tak dočkali plejády remaků - Wolfenstein 3D, Doom, Dungeon Master 2, Prince of Persia, Warlords, Theme Park, Gabriel Knight, Warcraft... no, do roka to bylo asi tak dvacet her, ale takové ty základní věci se na Maca nakonec dostaly, byť třeba s ročním odstupem. Prostě to s Mackem nebylo zas tak špatné, horší to bylo s dostupností - ale teoreticky tedy v pořádku. Ondyno jsem hovořil s Kvinem, bavili jsme se jako obvykle o hrách, nějak došlo k debatám o World of Warcraft a postupně jsme se dostali až k první realtime strategii z tohoto světa - Warcraft - Orcs and Humans. No, ve své době jsme se něco této hry nahráli ve školní počítačové učebně přes sériový kabel. A Kvin hned přitakal, že si také ve své době užili, že to hráli na dvou propojených Amigách. Jenže - Warcraft n 1000 a Amigu nikdy nevyšel - jak je to tedy možné? Možné je to díky emulaci Macintoshe na Amize. A v něm je spuštěný Macovský Warcraft. Přitom Kvin popisoval, že to jelo na pouhé 030 s pár MB Fast RAM. Huh? Že je Amiga prima stroj všichni víme, ale že by hýřil výkonem se říct nedá. Jistě, nějaké osmibity na ní emulujeme celkem v pohodě, dokonce i MS-DOS jsem provozoval, ale to je tak všechno o rychlosti nemluvě (dle turbokarty). Jenže v případě Macintoshe máme jednu zásadní výhodu. Mac obsahuje stejný procesor, jako Amiga - Motorola 680x0 - takže ta se emulovat nemusí, protože emulátor pojede přímo - emuluje se jen grafika a zvuk (a nějaké podřadnější věci), takže stačí, aby procesor v Amize byl o něco výkonnější, než je v původním Macintoshi a dostáváme použitelný systém. Emulátor se jmenuje Shapeshifter, má přibližně 300 kB a funguje perfektně. Jak vyplynulo z předchozích odstavců, existuje skupina her, která nevyšla na Amize, ale na Macintoshi ano. Teda nejenom hry - takový Photoshop na Amize je také k nezahození - na předváděčku. Takže zájem provozovat Macka tady je. Dlouho jsem se k tomu dokopával. Shánět potřebný software není med. Samotný emulátor a ROMku člověk najde, ale najít OS, instalovat jej a patlat se v tom - na to jsem neměl dlouho chuť. Takže bych rád touto cestou poděkoval Rektorovi, že mi poskytl potřebná data, abych si mohl začít se Shapeshifterem hrát. Takže co je potřeba? V první řadě upozorňuji, že jsem si emulaci rozchodil zatím jen v emulátoru WinUAE. Tam mám nastavený procesor 040 a pokud mohu soudit, je rychlost systému uspokojivá. Na domácí 060 to bude jistě luxus. Po rozbalení archivu s emulátorem musíme do C nahrát soubor PrepareEmul a do Startup-Sequence na první řádek tento program spouštět. V případě Amigy 1200 (můj případ) je nutné dopsat parametr "A1200". Takže první řádek v ssequenci vypadá takto: "PrepareEmul A1200". Tato utilita chystá Amigu na používání emulátoru a nese s sebou drobnou nevýhodu - tvrdý restart stroje trvá déle - v případě měkkého restartu to není poznat. Možná tedy nebude od věci mít tento řádek zak 954 omentovaný a jen v případě potřeby jej odkomentovat a restartovat. Je to malá cena, ale vědět by se o tom mělo. Následně do adresáře s emulátorem se musí nahrát a správně pojmenovat ROMka samotného Maca a rovnou jsem si tam nahrál soubor s obrazem Macovského disku. Tady teď musím vařit z vody - absolutně netuším, jak se takový disk vytváří (k tomu se ještě vrátím), takže jsem dostal funkční systém a... to je všechno. Pro svoje potřeby jsem si ještě při prvním spuštění emulátoru vytvořil další soubor s obrazem disku - prázdný - na případné hry. Hlavní menu Shapeshifteru je výmluvné. Nastaví se disky, rozlišení obrazovky (je možné provozovat až 32bit barvy - když máte grafickou kartu, jinak standard 256 barev stačí. Zajímavostí je spouštění emulace v okně, ale to lze jen ve dvou barvách) a nějaké drobnosti. Já si například všiml, že originální kurzor myši strašně laguje, takže je v položce Graphic dobré zaškrtnout "Amiga Mouse Pointer". Ten je sice větší a méně vzhledný, ale plynulý. V položce Memory jsem ještě začkrtl "Largest free block" - během provozu emulátoru nepředpokládám, že mi na Amize pojede ještě jiného, takže ať si emulace vezme kolik 1000 najde. Konfiguraci uložíme a tlačítkem Start všechno spustíme. Provoz emulace v okně je frajeřinka - ve vyšším rozlišení. Barevné omezení je ale k ničemu, takže využití je jen teoretické. Fascinuje mne ta rychlost. První spuštění emulátoru a během 4 vteřin jsem v systému (předpokládám, že vzhledem k rychlosti disku to bude na reálné Amize o něco pomalejší, ale nečekám extrémní rozdíl). Proklikávám se menu jako malé dítě, které dostalo pod stromeček novou hračku, zkouším, co systém umí a udrží a jsem velice spokojený. Odezva je velice rychlá, ovládání příjemné, napůl amigácké, napůl Apple, prostě v pohodě. Při šťourání se v ovládacích panelech si říkám, jak je možné, že to Windows 95 nakonec vyhrály. Já vím, že šlo o hardware, ale MacOS je tak příjemný, že ve verzi 7.5.5 z roku 1996 překonává Windows 95 ve všech ohledech o mílové kroky až skoky. Nemluvě o tom, že sedmičková řada OS, která položila základy, byla k dispozici již od roku 1991. Škoda no. Jestli byla moje zkušenost do tohoto bodu bezproblémová, tak jsem narazil na jediný, za to však zásadní háček. A sice - jak dostat data na Macovské disky? Oba soubory s virtuálním diskem jsou z hlediska Amigy "neprůstřelné", stejně tak si nejsem jistý, jestli bude z Amigy vidět na Macovskou partition, kdybych si nějakou vytvořil (čti: ne, zkoušel jsem to). Podle Chaina je prakticky jedinou rozumnou a použitelnou možností CD-ROM, který sice v Amize zprovozním, ale že by se mi chtělo kvůli každému prdu vypalovat (i když na druhou stranu - jak často tam budu chtít přisypat data). No nic, kdyby měl někdo nějaký nápad, tak ho uvítám, takhle je to nepoužitelné. Jinak je emulace vysoce stabilní, rychlá a řekl bych, že člověk to z hlediska základních funkcí nemá šanci odhalit, že nejde o reálného Macka, dokud se nepodívá, kam vede kabel od myši ;). Mimochodem jde o další nadčasovou funkci Amigy. Krom emulace PC jak ve formě hardwarového přídavku, tak ve formě softwarové PC-Task, krom nativní možnosti podpory bootování více operačních systému z jednotlivých partition je tady jakási obdoba Virtual Machine, na které běží v podstatě nativně Macintosh. A to vše v jedné Amize. Dneska jsou tyto funkce u nadupaných PC vnímány, jako něco navíc, téměř extra, okolo provozu Virtual Machine chodí lidi často po špičkách... a ona to Amiga má už dvacet let. Neuvěřitelné. Ale skvělé. P.S.: Zadařilo se! Já to věděl, že je Amiga skvělá! Respektive Shapeshifter... Zkrátka a dobře - Součástí emulátoru je také handler, který umožňuje vidět macovské filedisky přímo ve Workbench! Což je přesně to, co je potřeba. Co jsem udělal? Nahrál jsem soubor "MacHandler" do L:, následně jsem soubor "MAC" nasypal do Storage/DOSDrivers a nyní se spustí emulace. Přepneme se do Workbench (Amiga+N/M), namountujeme / poklikáme na MAC a voilá! Náhle se nám na ploše objeví macovský disk - respektive ten, který je v emulátoru vedený jako "Filedisk 1". Pozor! Když jsem nechal MAC mountovat při startu mašiny, tak se mi sekaly Workbench hned po zapnutí, možná je to tím, že mám ClassicWB, ale doporučil bych mountovat ručně vždy až po spuštění Shapeshifteru. Takže co jsem udělal - vytvořil jsem si zcela nový disk o velikos 1000 ti 100 MB, nakopíroval na něj systém (ach, to je krása!), stáhnul si demo Warcrafta pro Maca, hodil do Amigy, z Amigy do Macka, v Mackovi jsem archiv rozbalil pomocí Stuffit Expanderu a hurá hurá! Už to jede! A samozřejmě to všechno jede v multitaskingu - a to jak v Mackovi tak přímo v Amize (kde musíte omluvit interlacing). Rychlost je na 040 soudě dle dojmu velice blízko originálu na 386, jak si jej pamatuji. Jde nastavit vyšší rychlost samotné hry, ale plynulost je přibližně stejná - maličko se to trhá. Rozhodně je to hratelné. Takže jdu shánět další perličky ;). 26. 8. 2008 Macintosh na hraní? Nejsem si jistý, kde jsem tento nadpis viděl poprvé, snad v nějakém Excaliburu nebo ve Score? Nevím. Ale určitě se hodí právě teď a právě tady. Vzpomínání na staré časy mne dovedlo na základní školu, do hodin počítačové výuky. Přeskočím pařanské seance, kdy jsme jednu hodinu psali v BASICu (hergot a mně to šlo a bavilo, kdybych se byl býval lépe učil, tak bych dneska měl možná i ČVUT elektro a dvacku čistýho měsíčně!) a jednu hodinu se urputně lámaly joysticky na našich Didakticích Gama. Tam byla jedna zajímavost – náš učitel nám tvrdil, že celý Didaktik je jenom klávesnice a že skutečný počítač je umístěn v magnetofonu, který byl skutečně obrovský, asi jako video. Patrně viděl jednou v životě PC a nemohl se od toho odpoutat. (Jako perličku dodám, že jiný můj kamarád zase tvrdil, že Didaktik Gama je klávesnice a že samotný počítač je ukrytý ve zdroji). No, byly to zlaté časy, povidám. Ale že se zapařilo! Každopádně – naše škola chtěla být pokroková a tak koupila z nějakého fondu nové počítače. Dneska pro to nemám žádné vysvětlení, ale byly to Apple Macintosh Performa 6300 (nebo 6200). Celkem to bylo mám pocit deset počítačů. Jo a jedno XT nám tam ještě dali, možná to byla 286. To byla krása. Měli jsme disketu značky Panasonic a na ní přesně napsaný postup: A:\ - cd cat - cat.exe – prostě paráda. Tam se hrál nejvíce Chessmaster a Alley Cat, Tic Tac Toe, Space Invaders, případně Test Drive 3 a první Prince of Persia... Ale Macy mne strašně zaujaly. Vedle neohrabaného a pomalého PC byl zde operační systém, tuším Mac OS 7.5. A tam se toho dalo dělat, bylo to hezčí, než Amiga! Alespoň opticky teda (což bylo z 90% dáno monitorem samozřejmě). A byla tam myška! Super prostě! A těch programů co tam bylo – kreslící Kid Pix, fyzikální simulace ve 2D (název se mi nedaří vygooglit), formátovali jsme diskety, vypalovali CD v caddy pouzdrech, bylo toho prostě moc a všechno v krásně rychlém grafickém OS, všechno v síti navíc a pěknej server. No kam se hrabou PC! Shufflepuck Café. O té hře se nedá moc mluvit, je to klasika předělaná na všechny možné platformy. Ale pořád se nemohu zbavit dojmu, že černobílé zobrazení s ditheringem v jemném rozlišení dodalo hře atmosféru, kterou jsem pak na jiných platformách nenašel. Prince of Persia – jak jsem se zmínil již dříve, jde o klasickou jedničku, ale v mnohem hezčím kabátě, kde je grafika převzatá prakticky z dvojky. Jen si nejsem jistý, jestli jsem jej nehrál také v odstínech šedi. Spectre byla zase kopií Battlezone, ale nemůžu říct, že špatná. O něco více se tam střílelo, ale vektorová grafika měla něco do sebe. Hru šlo navíc hrát po síti, ale nikdy jsme to nerozchodili, takže se mou první síťovkou stal později Doom ;). Hellcats over Pacific byl asi můj první letecký simulátor na úrovni. Jaké bylo moje zklamání při hraní na numerické klávesnici, že při pokusu o vzlétnutí je nutné naprosto nelogicky dvojku - tedy šipku dolů, pfff, drzost ;). Jistěže jsem předtím proháněl wireframe modely v Tomahawku na Didaktiku, ale v takto pěkné, barevné grafice, navíc velice rychlé a se spoustou efektů – to byly jedině Hellcats. A na závěr jsem si nechal to nejlepší. Iraq Attack. Hra s nepokrytým názvem, která se aktuálně vyjadřovala k událostem v Perském zálivu. O co šlo? Z boku viděný vrtulník ovládaný myší (na které jediné tlačítko stačí k palbě) letí ve čtyřech (nebo kolika) levelech a ničí irácké majetky, zbraně a lidi. První level je komplet nad mořem, kde sem tam sejmeme nějakou ropnou věž – protivníkem nám jsou vrtulníky a stíhačky. Druhý level je nad pouští, kde přibudou tanky s nepříjemně přesnou muškou, třetí level je v nějakém městě, které mi ovšem připomínalo New York. Tak jako tak – jde o velice palčivou hru a politicky nekorektní téma. Jenže to mi bylo v nějakých jedenácti letech celkem jedno – ta hra se skvě 1000 le hrála a byla zábavná! Bohužel – nedaří se mi na netu najít jediný obrázek pro ilustraci, vlastně krom krátké zmínky na nějakém Mac fóru jsem nenašel nic. Je to docela škoda, to jo. Takže Mac na hraní? Proč ne? ;) Vzpomínání na staré časy mne dovedlo na základní školu, do hodin počítačové výuky. Přeskočím pařanské seance, kdy jsme jednu hodinu psali v BASICu (hergot a mně to šlo a bavilo, kdybych se byl býval lépe učil, tak bych dneska měl možná i ČVUT elektro a dvacku čistýho měsíčně!) a jednu hodinu se urputně lámaly joysticky na našich Didakticích Gama. Tam byla jedna zajímavost – náš učitel nám tvrdil, že celý Didaktik je jenom klávesnice a že skutečný počítač je umístěn v magnetofonu, který byl skutečně obrovský, asi jako video. Patrně viděl jednou v životě PC a nemohl se od toho odpoutat. (Jako perličku dodám, že jiný můj kamarád zase tvrdil, že Didaktik Gama je klávesnice a že samotný počítač je ukrytý ve zdroji). No, byly to zlaté časy, povidám. Ale že se zapařilo! 1000 Z těchto fotografií není nepoměr velikosti patrný, ale magnetofon je velký, asi jako video a počítač samotný je ani ne pětina z něho. Každopádně – naše škola chtěla být pokroková a tak koupila z nějakého fondu nové počítače. Dneska pro to nemám žádné vysvětlení, ale byly to Apple Macintosh Performa 6300 (nebo 6200). Celkem to bylo mám pocit deset počítačů. Jo a jedno XT nám tam ještě dali, možná to byla 286. To byla krása. Měli jsme disketu značky Panasonic a na ní přesně napsaný postup: A:\ - cd cat - cat.exe – prostě paráda. Tam se hrál nejvíce Chessmaster a Alley Cat, Tic Tac Toe, Space Invaders, případně Test Drive 3 a první Prince of Persia... Ale Macy mne strašně zaujaly. Vedle neohrabaného a pomalého PC byl zde operační systém, tuším Mac OS 7.5. A tam se toho dalo dělat, bylo to hezčí, než Amiga! Alespoň opticky teda (což bylo z 90% dáno monitorem samozřejmě). A byla tam myška! Super prostě! A těch programů co tam bylo – kreslící Kid Pix, fyzikální simulace ve 2D (název se mi nedaří vygooglit), formátovali jsme diskety, vypalovali CD v caddy pouzdrech, bylo toho prostě moc a všechno v krásně rychlém grafickém OS, všechno v síti navíc a pěknej server. No kam se hrabou PC! OS 7.5 byl převážně černobílý, kvůli kompatibilitě, ale i tak krásný, rychlý a na svou dobu funkční.Ale co hry? I když mne stroje vždy fascinovaly, chtěl jsem prostě hrát. Naštěstí náš učitel byl mladý a dobře věděl, že tomu nemá smysl bránit. Nahrál nám tedy na naše stroje pár shareware věcí, které se pak staly na dlouhou dobu mými nejoblíbenějšími. Odkud začít, je toho tolik... Shufflepuck Café. O té hře se nedá moc mluvit, je to klasika předělaná na všechny možné platformy. Ale pořád se nemohu zbavit dojmu, že černobílé zobrazení s ditheringem v jemném rozlišení dodalo hře atmosféru, kterou jsem pak na jiných platformách nenašel. Prince of Persia – jak jsem se zmínil již dříve, jde o klasickou jedničku, ale v mnohem hezčím kabátě, kde je grafika převzatá prakticky z dvojky. Jen si nejsem jistý, jestli jsem jej nehrál také v odstínech šedi. Spectre byla zase kopií Battlezone, ale nemůžu říct, že špatná. O něco více se tam střílelo, ale vektorová grafika měla něco do sebe. Hru šlo navíc hrát po síti, ale nikdy jsme to nerozchodili, takže se mou první síťovkou stal později Doom ;). Hellcats over Pacific byl asi můj první letecký simulátor na úrovni. Jaké bylo moje zklamání při hraní na numerické klávesnici, že při pokusu o vzlétnutí je nutné naprosto nelogicky dvojku - tedy šipku dolů, pfff, drzost ;). Jistěže jsem předtím proháněl wireframe modely v Tomahawku na Didaktiku, ale v takto pěkné, barevné grafice, navíc velice rychlé a se spoustou efektů – to byly jedině Hellcats. A na závěr jsem si nechal to nejlepší. Iraq Attack. Hra s nepokrytým názvem, která se aktuálně vyjadřovala k událostem v Perském zálivu. O co šlo? Z boku viděný vrtulník ovládaný myší (na které jediné tlačítko stačí k palbě) letí ve čtyřech (nebo kolika) levelech a ničí irácké majetky, zbraně a lidi. První level je komplet nad mořem, kde sem tam sejmeme nějakou ropnou věž – protivníkem nám jsou vrtulníky a stíhačky. Druhý level je nad pouští, kde přibudou tanky s nepříjemně přesnou muškou, třetí level je v nějakém městě, které mi ovšem připomínalo New York. Tak jako tak – jde o velice palčivou hru a politicky nekorektní téma. Jenže to mi bylo v nějakých jedenácti letech celkem jedno – ta hra se skvě 1000 le hrála a byla zábavná! Bohužel – nedaří se mi na netu najít jediný obrázek pro ilustraci, vlastně krom krátké zmínky na nějakém Mac fóru jsem nenašel nic. Je to docela škoda, to jo. Takže Mac na hraní? Proč ne? ;) Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Galerie Arsenal (Polsko) - Open Call Brno AiR 2020 pro české umělce, kurátory či teoretiky | Atelierforart.cz 12. listopad 2020 Domů / Galerie Arsenal (Polsko) – Open Call Brno AiR 2020 pro české umělce, kurátory či teoretiky Dům umění města Brna, Brno Artists in Residence a Galerie Arsenal - Artist in Residence, Białystok, Polsko vyhlašují výzvu k předkládání žádostí pro měsíční rezidenční pobyt v Polsku. Pobyt je určen pro umělce, kurátory či teoretiky žijící v České republice. Základní informace V roce 2004 iniciovala Galerie Arsenal v Bialystoku multidisciplinární residenční program pro vizuální umělce, kurátory a teoretiky. Jeho cílem je podpořit kreativní proces a činnost umělců, kurátorů či teoretiků pracujících se širokou škálou médií, z různého prostředí a zemí. Program je příležitostí pro kulturní výměnu a poznávání nových kulturních kontextů a umožňuje rozvoj hlubšího pochopení kulturní a společenské diverzity v lokálním kontextu. Zveme umělce, kurátory či teoretiky, aby se zúčastnili našeho měsíčního residenčního programu, který se koná v září 2020. Během pobytu budete mít příležitost k nezávislé i kooperativní tvůrčí práci. Výstupy residence mohou mít formu veřejné prezentace, setkání s diváky, workshopů či aktivit ve veřejném prostoru. Rezidence zahrnuje finanční příspěvek 2 000 zlotých; ubytování; pracovní prostor pro umělce; technickou podporu a odbornou konzultaci. Termín rezidence Rezidenční pobyt se uskuteční od 2.–30. 9. 2020 Místo konání: Galerie Arsenal, ul. Mickiewicza 2, 15-222 Białystok, Polsko Jak se přihlásit Přihláška musí obsahovat následující dokumenty (pouze v PDF) motivační dopis vysvětlující,... post-title Galerie Arsenal (Polsko) – Open Call Brno AiR 2020 pro české umělce, kurátory či teoretiky Dům umění města Brna, Brno Artists in Residence a Galerie Arsenal – Artist in Residence, Białystok, Polsko vyhlašují výzvu k předkládání žádostí pro měsíční rezidenční pobyt v Polsku. Pobyt je určen pro umělce, kurátory či teoretiky žijící v České republice. V roce 2004 iniciovala Galerie Arsenal v Bialystoku multidisciplinární residenční program pro vizuální umělce, kurátory a teoretiky. Jeho cílem je podpořit kreativní proces a činnost umělců, kurátorů či teoretiků pracujících se širokou škálou médií, z různého prostředí a zemí. Program je příležitostí pro kulturní výměnu a poznávání nových kulturních kontextů a umožňuje rozvoj hlubšího pochopení kulturní a společenské diverzity v lokálním kontextu. finanční příspěvek 2 000 zlotých; Rezidenční pobyt se uskuteční od 2.–30. 9. 2020 Videa/filmy – doporučujeme poslat odkazy na webové stránky, stránku na Vimeo, YouTube etc. Neposílejte video soubory. Přihlášky se přijímají výhradně v angličtině a e-mailem do 17. listopadu 2019 (do 23.59) Do předmětu zprávy prosím uveďte “Open Call – Arsenal” a pošlete na brnoartistsinresidence@gmail.com Další informace poskytne: Šárka Telecká, E telecka@dum-umeni.cz; Jan Langer, E langer@dum-umeni.cz


source: wikipedia

text: Seznam prezidentů Československa představuje chronologický přehled osob působících v nejvyšší ústavní funkci Československé republiky, kterou byl prezident republiky. V době existence Československa mezi lety 1918 a 1992 se v tomto úřadu vystřídalo celkem devět osob. V seznamu jsou uvedeni také prezidenti státních útvarů z válečného období let 1939–1945, kdy Československo fakticky neexistovalo. Po vzniku samostatné Československé republiky v roce 1918 byla přijata Prozatímní ústava, která stanovila, že prezidenta zvolí Revoluční národní shromáždění do doby, než bude schválena definitivní ústava. K tomu došlo v roce 1920. Dle Ústavní listiny Československé republiky, platné až do roku 1948, byl prezident volen parlamentem, délka funkčního období byla sedmiletá a nikdo nesměl být zvolen více než dvakrát za sebou (omezení dvou mandátů se nevztahovalo na Tomáše Garrigua Masaryka). Ústava Československé republiky z roku 1948 měla obdobný obsah s tím, že omezení dvou po sobě jdoucích mandátů se nevztahuje na Edvarda Beneše. V roce 1960 byl přijat nový ústavní zákon. Ústava Československé socialistické republiky zkrátila volební období na pět let, zároveň však už neomezovala počet po sobě jdoucích mandátů. Roku 1968 bylo množství ustanovení v ústavě, včetně článků o prezidentovi republiky, nahrazeno novým Ústavním zákonem o československé federaci, který v případě prezidenta přijal obdobu ústavy z roku 1960. Po sametové revoluci bylo v prosinci 1989 do zákona o federaci přidáno ustanovení, že v případě uvolnění úřadu prezidenta před skončením mandátu bude nově zvolený prezident ve funkci nejdéle do doby 40 dnů po ustavení parlamentu, který vzešel ze svobodných a demokratických voleb. V květnu 1990 přibylo ustanovení, že délka funkčního období prezidenta zvoleného po parlamentních volbách 1990 bude 24 měsíců. V roce 1940 vznikla v Londýně za druhé světové války exilová československá vláda a Edvard Beneš byl až do roku 1945 uznáván mocnostmi jako československý prezident v exilu. Volba československých prezidentů probíhala v letech 1920–1946, 1968–1985 a 1990–1992 tajným hlasováním, v letech 1918, 1948–1964 a 1989 pak veřejným hlasováním, které v roce 1918 bylo značně živelné (aklamace). V letech 1920–1992 bylo zvykem, že nově zvolený prezident složil slib ještě na volební schůzi parlamentu, bezprostředně po vyhlášení výsledků. Chronologický přehled Prezidenti Československa Prezidenti státních útvarů v letech 1939–1945 Od poloviny března 1939 do dubna/května 1945, tedy převážně během druhé světové války, která začala v září 1939, Československo neexistovalo. Jeho zbytky, které zůstaly po mnichovské dohodě z roku 1938, byly rozděleny na Protektorát Čechy a Morava, jenž byl autonomní součástí Německa, a samostatnou Slovenskou republiku. Několik dní v březnu 1939 existovala i samostatná republika Karpatská Ukrajina, která byla ihned zabrána Maďarskem. Emil Hácha se z pozice československého prezidenta stal v roce 1939 státním prezidentem Protektorátu Čechy a Morava automaticky po vydání Výnosu o zřízení Protektorátu Čechy a Morava; nebyl jím zvolen, ani pověřen, ale potřeboval „důvěru Vůdce a říšského kancléře“, tj. Adolfa Hitlera. Jozef Tiso byl prezidentem Slovenské republiky zvolen v roce 1939 slovenským parlamentem na základě slovenské ústavy z téhož roku, která uváděla, že funkční období trvá sedm let a nikdo nemůže být zvolen víc než dvakrát po sobě. Augustin Vološin byl v roce 1939 na zasedání karpatoukrajinského parlamentu zvolen prezidentem Karpatské Ukrajiny. Časová osa Odkazy Reference Literatura Související články Volba prezidenta Československa Seznam prvních dam Československa Seznam premiérů Československa Seznam vlád Československa Seznam představitelů českého státu Seznam prezidentů České republiky Seznam prezidentů Slovenska Seznam představitelů Protektorátu Čechy a Morava Externí odkazy Prezidenti v minulosti, hrad.cz Československo Prezidenti


source: fineweb

text: Navigační cesta Titulní strana Ekoznačení Vlastní environmentální tvrzení Databáze registrovaných tvrzení Databáze registrovaných tvrzení Důvěryhodnost VET Požadavky na VET podle ISO 14021 Jak Vám můžeme pomoci při tvorbě VET Galerie VET Nejčastější druhy falešných tvrzení Rady pro spotřebitele Rady pro firmy Následující vlastní environmentální tvrzení podle stanoviska Rady Národního programu environmentálního značení splňují požadavky normy ČSN ISO 14021 a jsou proto považována za pravdivá a důvěryhodná. |Registrované tvrzení||Předmět tvrzení||Držitel, kontakt||Platnost registrace| |V současnosti nejsou registrována žádná vlastní environmentální tvrzení.| Rada NPEZ je poradním orgánem ministra životního prostředí. Jejími členy jsou odborníci z průmyslu, akademické sféry i neziskových organizací.


text: Vítáme Vás na Elportále (ISSN 1802-128X), stránkách o e-learningu na Masarykově univerzitě. Nástroje pro tvorbu elektronické podpory výuky jsou součástí Informačního systému MU (IS MU). Podněty k tomuto webu, Vaše zkušenosti, názory nebo dotazy nám pište na adresu firstname.lastname@example.org. Základy osobní sebeobrany Autoři: PhDr. Michal Vít, Ph.D., doc. PhDr. Bc. Zdenko Reguli, Ph.D., Mgr. Jitka Chvátalová. Učebnice se zabývá teorií a praxí osobní sebeobrany. Cílem e-learningového kurzu je popsat a vysvětlit základní principy osobní sebeobrany. Text je určen jak pro veřejnost, tak i pro specialisty, kteří studují sebeobranu na Fakultě sportovních studií Masarykovy univerzity. Platón bez idejí Autor: PhDr. Josef Petrželka, Ph.D. Výuková publikace se zabývá čtyřmi tématy Platónovy filosofie mimo jeho ústřední nauku o idejích. Cílem je ukázat, že také Platónovo pojetí kosmu (a materiálního světa), duše, společnosti a státu a jeho koncepce umění představují významné myslitelské počiny, které měly zásadní vliv na další vývoj myšlení v těchto čtyřech disciplínách. Wortbildung: Umriss der Theorie mit Aufgaben und Übungen Autor: Mgr. Tomáš Káňa, Ph.D. Publikace popisuje hlavní rysy německé slovotvorby. Opírá se o nejnovější poznatky a jazykový materiál čerpá především z elektronických korpusů. Teoretické statě jsou doplněny o drobné výzkumné úkoly a o cvičení. Konvenční a Free-Form technologie výroby brýlových čoček Autoři: Mgr. Petr Veselý, DiS., Ing. Peter Šimovič , Mgr. Sylvie Petrová Skripta obsahují důležité informace o problematice technologie výroby brýlových čoček, ale také o základních materiálech, ze kterých se brýlové čočky v současné době vyrábějí, nebo se v minulosti vyráběly. Část skript pojednává přímo o technologii výroby brýlových čoček a je chronologickým přehledem jednotlivých výrobních procesů, kterými brýlové čočky ve výrobním závodě procházejí. Dále jsou v textu shrnuty a popsány moderní přístupy aplikace povrchových vrstev brýlových čoček jako je například antireflexní nebo hydrofobní vrstva.


Předvelikonoční neděle s Madchildem v Brně je za rohem! Vychytané.cz fotky, fotoreporty, fotogalerie, akce a parties.. MADCHILD (SWOLLEN MEMBERS, CANADA) live neděle 27. března 2016 16:00 (konec +- pondělí 28. března 2016 04:00) (přidán út 29. března 2016) Necelý týden zbývá do prvního mejdanu v produkční premiéře BARS IN BARS a tak je nejvyšší čas seznámit lidi se vším potřebným. Celé tohle zvěřství se odehraje v brněnské bývalé nádražní hale Malá Amerika v neděli 27. března. Start akce je naplánován už na čtvrtou odpolední, kdy můžeš dojít počekovat Grafficon graffiti jam, který bude probíhat přímo v areálu Malé Ameriky a to v podání 10 writers! Po dobu graffiti jamu se o hudbu stará Dj Strygo. Na odpolední program je nachystaná taktéž chill zóna s posezením a grilováním. Největší pekla nastávají úderem hodiny desáté. Stage přijdou oficiálně otevřít domácí bboys Galactic Empire a BMC, které později vystřídají speciální hosti večera a to gramo rokkaz riders Decko & Dj Lkama. Po slovácích nastupují v plném složení AK (Sergei Barracuda, Pastor a Dj Bussy) no a půlnoční čas neovládne nikdo jiný než kanadský battle axe warrior MADCHILD. Energii v davu po další 2 hodiny udrží 1210 Symphony djs Chocolatic a Diskotek a následný after má na starost Dj Fliptyck. Celým večerem provází speaker Pivoth. 16:00 GRAFFITI JAM / DJ STRYGO 22:00 BBOYS JAM 22:30 DECKO & DJ LKAMA 23:00 AK 00:00 MADCHILD 01:00 1210 SYMPHONY 03:00 DJ FLIPTYCK Ve vzduchu lítá poslední stovka dostupných lístků za cenu 350,- Kč. Koupit se dají v brněnském GRAFFICONu na Pekařské 18 a nebo na https://www.smsticket.cz/vstupenky/6409-bars-in-bars-1-madchild-demrick-ak-1210-symphony . neděle 20. 3. 2016 18:30 Durst, Fred. 2016. Předvelikonoční neděle s Madchildem v Brně je za rohem! . Vychytané.cz. [Online] 20. 3. 2016. [Citace: 20. 6. 2018.] http://clanky.vychytane.cz/clanek.php?id=10082. ISSN 1802-2677. link na článek: http://clanky.vychytane.cz/Predvelikonocni-nedele-s-Madchildem-v-Brne-je-za-rohem!-


text: Vesnice Cušima. Úroveň radiace – 8 až 9 mikrosievertů. Vesnice Cušima v okrese Namie, ležící mezi horami v půvabném zeleném údolí, se nachází poblíž fukušimské ochranné zóny. Krátce po nehodě v jaderné elektrárně Fukušima Dajči vál vítr po tři dny přímo ve směru Namie. Jeho obyvatelé tak byli vystaveni vysokému stupni radiace, aniž by byli o této skutečnosti informováni. Tisíce obyvatel vesnice byly evakuovány a žijí nyní v provizorních domech v Nihonmacu. Zůstává otázkou, zda se budou moci do své vesnice vrátit. © © Robert Knoth / Greenpeace


Otázky bylo možné klást do 14:00. Klikněte na kompletní přehled všech zodpovězených dotazů.


text: Minulé Mies van der Rohe Award 2011: Evropská cena za současnou architekturu Výstava Ve dnech 9. listopadu 2012 - 6. ledna 2013 pořádá Zlatý řez ve spolupráci s Nadací Mies van der Rohe v Barceloně a Národní galerií v Praze výstavu Mies van der Rohe Award 2011 / Evropská cena za současnou architekturu. Tato putovní výstava je nejucelenější a nejkvalitnější přehlídkou současné evropské architektury. Výstava představuje v plánech, fotografiích a textech 45 nejlepších evropských staveb, vybraných mezinárodní porotou, jmenovanou Nadací Mies van der Rohe v Barceloně. Stavby, které splňují podmínky nominace - byly dokončeny v posledních dvou letech, byly navrženy evropským architektem a postaveny v jedné ze 31 evropských zemí, nominuje do soutěže početná skupina nezávislých expertů a národní architektonické komory a instituce, sdružené v Evropské radě architektů. Výstava ve stručnosti seznamuje návštěvníky i s historii Ceny a s průběhem jednání poroty včetně odůvodnění výsledků. Evropská cena za současnou architekturu byla poprvé udělena v roce 1988 a je považována za nejprestižnější ocenění pro evropského architekta současnosti. Po slavnostním vyhlášení výsledků Ceny putuje výstava finalistů po evropských hlavních městech. Zlatý řez jako partner Evropské ceny za současnou architekturu v České republice přiváží výstavu do Prahy již od roku 2004, letos podruhé ve spolupráci s Národní galerií přímo do Veletržního paláce. Smyslem Ceny je zpřístupnit současnou architekturu veřejnosti a zejména mladé generaci: proto je vstup na výstavu pro studenty vysokých škol každý čtvrtek odpoledne od 15 hodin volný. Cena Cena Evropské unie za současnou architekturu, jak zní přesný překlad oficiálního názvu, je nejprestižnějším oceněním pro evropské architekty a jejich realizace. Smyslem ceny je podpořit tvořivost v současné architektuře a ukázat, jak významnou roli hraje současná architektura při tvorbě evropské společnosti a kultury. Cena zdůrazňuje význam architektury jako spolutvůrce veřejného prostoru, jednoho z rozhodujících faktorů, které ovlivňují kvalitu života. Bienální cenu udělují jednou za dva roky společně Evropská unie a Nadace Mies van der Rohe se sídlem v Barceloně. Cena není nijak omezena co do měřítka či programu stavby. V každém ročníku najdeme soukromé domy i veřejnou bytovou výstavbu, muzea a kulturní instituce, vzdělávací, zdravotnické a sportovní stavby, stejně jako velké infrastrukturní projekty a dopravní stavby. Cena obnáší částku 60.000 € pro vítěze a 20.000 € pro držitele Zvláštního uznání pro začínajícího architekta. Oba laureáti odbrží rovněž sošku, evokující Barcelonský pavilon Mies van der Rohe, který je symbolem nejen této Ceny, ale především vrcholné architekonické tvorby a inovace. Porota Evropské Ceny za současnou architekturu - Mies van der Rohe Award se rozhodla udělit Cenu v roce 2011 budově Neues Museum v Berlíně, jejímíž autory jsou David Chipperfield Architects ve spolupráci s Julianem Harrapem. Zvláštní cenu pro začínající architekty 2011 získali Ramon Bosch a Bet Capdeferro za Dům-koláž v Gironě ve Španělsku. Faktická data o výstavě Putovní výstavu připravila Fundació Mies van der Rohe, Barcelona, www.miesbcn.com Pražskou zastávku výstavy připravil Zlatý řez, Praha, www.zlatyrez.cz Místo konání: Veletržní palác, Dukelských hrdinů 47, Praha 7 - Holešovice 9. listopadu 2012 - 6. ledna 2013 Pořadatelé výstavy: Zlatý řez Fundació Mies van der Rohe Barcelona Národní galerie v Praze Ve spolupráci s: Fakulta architektury ČVUT Česká komora architektů Kurátorky výstavy / Zlatý řez: Irena Fialová, Jana Tichá Komisařka výstavy / Národní galerie v Praze: Radomíra Sedláková Výstava se koná za finanční podpory: Ministerstva kultury ČR a Hlavního města Prahy.


text: Aneroid (barometre anéroide, holosterikbarometer) je deformační přístroj určený k měření atmosférického tlaku (tlaku vzduchu). Aneroid (kovový tlakoměr) vynalezl v roce 1843 francouzský fyzik Lucien Vidie. Principem činnosti mechanického aneroidu je deformace pružného systému (čidla) působením tlaku vzduchu. Konstrukce Vidieova z roku 1845 používá k deformaci tenkostěnnou vzduchoprázdnou (téměř vzduchoprázdnou) kovovou krabičku (Vidieho dózu) nebo sadu těchto krabiček. Jiný typ přístroje – Bourdonův aneroid z roku 1850, nahradil pružné krabičky vzduchoprázdnou trubicí eliptického průřezu, stočenou do kruhového tvaru. Velikost deformace čidla (krabiček nebo trubice) je přenášena na ručičku ukazující velikost tlaku vzduchu na stupnici. Stupnice aneroidu může být označena v jednotkách tlaku (dříve Torr, milibar, dnes hektoPascal) a nebo druhotně v metrech nebo stopách u výškoměrných aneroidů – leteckých altimetrů (výškoměrů) nebo zeměměřických aneroidů. Měření je založeno na faktu, že tlak vzduchu klesá s rostoucí nadmořskou výškou. Pro větší přesnost měření byly aneroidy vybavovány sadou spojených deformačních krabiček. Sady krabiček byly použity zejména v barografech. S přídavným závažím také u kyvadlových hodin při kompenzaci změn hustoty (tlaku) vzduchu mající vliv na přesnost chodu hodin (tzv. Rieflerova aneroidová kompensace tlaková). Pro přístroj se někdy používal název pérový tlakoměr (pérový barometr). Ocelové péro (pružina) zajišťovala potřebnou pružnost krabiček. Používání aneroidu bylo oproti práci se rtuťovým tlakoměrem podstatně jednodušší, protože přístroj je menší, přenosný, uzavřený (nehrozí únik rtuti) a odolnější (nehrozí rozbití skleněných částí). Částečnou nevýhodou je jeho menší přesnost a elastické dopružování, které se projevuje opožděnou indikací změn tlaku vzduchu. Galerie Odkazy Reference Související články Barometr Barometrické měření výšky Mechanika Mechanika tekutin Výškoměr Externí odkazy heslo v Ottově slovníku naučném Mechanika tekutin Meteorologické přístroje


XYZprinting 3F1ASXEU01K | Sleviste.cz Kde jsem: Katalog > Mobilní telefony a kancelář > Tiskárny > 3D tiskárny > XYZprinting 3F1ASXEU01K Koupit za 19 221 Kč XYZ daVinci 1.0 Pro 3in1 / 3D tiskárna / Single extruder skener gravírování / WIFI / ABS / PLA (3F1ASXEU01K) = 20 016 Kč Společně s nák... XYZprinting 3F1ASXEU01K najdete na Hledejceny.cz a také XYZprinting 3F1ASXEU01K na Nejrychlejší.cz