text: John Fitzgerald Kennedy, známý jako Jack Kennedy či JFK, (29. května 1917 – 22. listopadu 1963) byl americký politik za demokratickou stranu, v letech 1961–1963 prezident Spojených států amerických, první římskokatolický. Jeho téměř tříleté prezidentství ukončil v listopadu 1963 dallaský atentát. Za rodný stát Massachusetts byl mezi roky 1947–1953 členem Sněmovny reprezentantů USA a v období 1953–1960 zasedal v americkém Senátu. Během senátního působení vydal knihu Profily odvahy, za níž obdržel Pulitzerovu cenu. V lednu 1961 se stal ve 43 letech nejmladším prezidentem, jenž byl do úřadu zvolen a druhým nejmladším po Theodoru Rooseveltovi, který se ujal funkce ve 42 letech z pozice viceprezidenta po atentátu na Williama McKinleyho. Kennedy představuje čtvrtého a posledního prezidenta, jenž podlehl atentátu. Úmrtí ve 46 letech z něj učinilo nejmladšího zemřelého prezidenta Spojených států. Během jeho vlády proběhla invaze v zátoce Sviní, karibská krize, vybudována byla Berlínská zeď a pokračovala válka ve Vietnamu. Dále probíhalo vesmírné soupeření mezi USA a SSSR, v jehož rámci vytyčil cíl přistání člověka na Měsíci. V rámci hnutí za lidská práva se uskutečnil pochod na Washington za práci a svobodu. Jeho otec Joseph Kennedy byl podnikatel a diplomat, na začátku druhé světové války americký velvyslanec ve Velké Británii. Starší bratr Joseph Kennedy mladší zemřel během světového válečného konfliktu. Oba mladší bratři se také ucházeli o prezidentský úřad. Robert Kennedy působil jako ministr spravedlnosti v jeho kabinetu a poté jako senátor. V červnu 1968 podlehl atentátu. Edward Kennedy zasedal přes 40 let v horní komoře Kongresu. John F. Kennedy se v září 1953 oženil s Jacqueline Bouvierovou. Mládí Narodil se 29. května 1917 ve městě Brookline v Massachusetts do katolické rodiny s irskými kořeny Rose Fitzgerald Kennedyové a Josephu Kennedymu. Měl sedm mladších sourozenců a jednoho staršího bratra. Otec Joe byl bohatý podnikatel, investor a politik, který mezi roky 1938 a 1940 působil jako americký velvyslanec ve Velké Británii. Vychovával své děti k mimořádné ctižádosti, soutěživosti a snaze za každou cenu vyhrát. Po určitou dobu byl Joeovým bodyguardem chameleonský Frederick Joubert Duquesne. Johnova matka byla zbožná katolička, o jejíž výchově literatura udává, že byla pedantská a neláskyplná. Podle oficiálních životopisů se v domácnosti Kennedyů na Abbotsford Road v Brooklinu v Bostonu k sobě lidé chovali slušně, ale v čistém slova smyslu se nemilovali, existovali vedle sebe, žili spolu, a děti mezi sebou soutěžily o přízeň rodičů. Po absolvování Choate School ve Wallingfordu ve státě Connecticut nastoupil JFK, stejně jako jeho starší bratr Joe ml., na Harvard, a v roce 1940 absolvoval s vyznamenáním. Na sklonku třicátých let cestoval po Evropě i Blízkém východě a v roce 1939 navštívil také okupovanou Prahu. Ve své diplomové práci Mnichovský appeasement obhajoval Mnichovskou dohodu a vysvětloval, že Británii a Francii poskytla čas na válečné přípravy. Práci později díky jeho otci přepracoval komentátor deníku New York Times Arthur Krock a vyšla knižně pod názvem Proč Anglie spala. Stala se bestsellerem. V USA se prodalo 55 000 a v Anglii 35 000 výtisků. V roce 1941 nastoupil – přes svůj chatrný zdravotní stav – do armády v hodnosti podporučíka. O 2 roky později působil v oblasti Šalomounových ostrovů, kde jako poručík (Lieutenant (Junior Grade)) velel torpédovému člunu PT-109. V noci z 1. na 2. srpna 1943 byl PT-109 taranován a potopen v úžině Blackett japonským torpédoborcem Amagiri. Zde utrpěl JFK další vážné zranění zad (první měl již z amerického fotbalu). Několik dní se se svou posádkou skrýval bez jídla na březích ostrůvku, než byli zachráněni. Tuto kritickou událost mu později připomínal kokos s vyrytou zprávou o trosečnících na jeho pracovním stole. Následně obdržel Purpurové srdce. Po válce pracoval krátce jako novinář. Byl přítomen při mírových rozhovorech v Postupimi a na zakládací schůzi OSN v San Francisku. Během celého dětství a dospívání prošel několika školami a prodělal snad všechny možné dětské nemoci. Lze říci, že s menšími či větším přestávkami v mládí měl zdravotní problémy téměř pořád. Později lékaři zjistili, že trpí Addisonovou nemocí, která mu pomalu likvidovala nadledviny a imunitní systém a nutila ho brát pravidelně injekce. Po válečném zranění měl vleklé problémy se zády, kvůli nimž musel prodělat několik operací. Dne 12. srpna 1944 tragicky zahynul jeho starší bratr Joe v letecké vojenské akci. Joe Kennedy ml. pilotoval bombardér PB4Y-1 Liberator (BuNo 32271, T-11) přestavěný na létající pumu. Měl splněno 25 ostrých akcí, a tím příležitost odcestovat zpět do USA. Přesto se na poslední let v operaci Afrodita přihlásil jako dobrovolník. Liberator byl naložen výbušninami (celkem 9602,5 kg Torpexu a 272,1 kg TNT) a měl být naveden na rozestavěné postavení německého 150mm děla V-3 u Mimoyecques. Ještě nad Anglií ale Liberator explodoval. JFK tak zaujal místo nejstaršího syna, a tím přebral i břemeno politických ambicí svého otce. Počátky politické kariéry Po druhé světové válce se začal věnovat politice a v roce 1947 se stal kongresmanem. V roce 1953 se stal poprvé senátorem (znovuzvolen 1958) za stát Massachusetts, když vyhrál o 70 000 hlasů nad republikánským senátorem Henry Cabotem Lodgem. Právě Lodge byl v roce 1960 nominován jako kandidát na viceprezidenta v republikánské straně a opět proti Kennedymu prohrál. V roce 1963 ho JFK jmenoval velvyslancem v Jižním Vietnamu. V roce 1956 se JFK pustil do budování svého vlivu a popularity v očích amerického národa. Byl rozhodnut stát se prezidentem. V jeho úsilí ho bezvýhradně podporovala celá rodina a jeho kampaně se i přes svůj odpor k politice účastnila i jeho manželka Jackie, která v tomto období prodělala dvě riziková těhotenství. V tomto období prošlo jejich manželství krizí, během níž jeho žena jednou potratila a po druhém rizikovém těhotenství se jim 27. listopadu 1957 narodila dcera Caroline. Měl tehdy vlastně štěstí, že nezískal v roce 1956 demokratickou nominaci na úřad viceprezidenta USA, o kterou usiloval. Tím by získal nálepku toho, kdo prohrál s Eisenhowerem. K zisku nominace potřeboval 686,5 hlasů, ale získal 654,5 hlasů. Nakonec byl na sjezdu v Chicagu místo něj navržen Estés Kefauer, který vytvořil neúspěšný tandem s Adlaiem Stevensonem. V listopadu 1960 získal těsnou nadpoloviční většinu v prezidentských volbách. Nixona porazil o 119 450 hlasů, když získal 34 227 096 hlasů voličů. Vyhrál ve 23 státech Unie a na hlasy volitelů poměrem 303:219. 20. ledna 1961 se oficiálně stal prezidentem Spojených států. V témže roce (1960) se narodil i jeho další syn John junior. V roce 1961 se uprázdnilo křeslo v Senátu USA. Otec Joe P. Kennedy chtěl tuto funkci ponechat pro nejmladšího z bratrů Edwarda Moorea Kennedyho, kterému v té chvíli ještě nebylo 30 let (nar. 22. 2. 1932), tedy nesplňoval věkovou hranici pro senátora. Proto hlava rodiny přesvědčila massachusettského guvernéra, aby do Senátu dočasně jmenoval rodinného přítele Kennedyů Benjamina Smithe, který se mandátu vzdal ve prospěch Edwarda Kennedyho v roce 1962. Ten byl zvolen v řádných senátních volbách v roce 1964 a znovuzvolen v letech 1970, 1976, 1982, 1988, 1994, 2000 a 2006. Stal se druhým nejdéle sloužícím senátorem v Kongresu USA po západovirginském senátorovi Robertu Byrdovi. Prezident USA Těsný rozdíl ve volbách s Richardem Nixonem napovídal, že jeho prezidentství bude nesmírně obtížné. Zejména v domácích problémech se plně nemohl opřít ani o Sněmovnu reprezentantů a Senát, přestože v nich demokraté měli většinu. Mnoho z nich totiž bylo ze starého Jihu a v celé řadě otázek neměli daleko k postojům konzervativních republikánů, v oblasti lidských práv jim rozhodně chyběla snaha provést potřebné reformy. Prvními zkouškami prošel již při vytváření vlády a dosazování lidí do administrativy, kde se mu nakonec podařilo prosadit do funkce ministra spravedlnosti svého bratra Roberta ("Bobbyho") Kennedyho, který se na jeho stranu postavil prakticky ve všech krizových situacích v průběhu jeho vlády. Celou dobu svého nedokončeného mandátu měl poměrně vysokou a stabilní důvěru v oblasti zahraniční politiky, důvěra v domácí politice měla výrazně větší výkyvy a nebyla tak velká. Prvním problémem, který je čekal, byla snaha o oživení americké ekonomiky, s jejíž stagnací se projevil i problém poměrně vysoké nezaměstnanosti. Tuto situaci řešila jeho vláda pomocí daňových reforem, jejichž dopad na ekonomiku USA, je hodnocen jako pozitivní. Některé body jeho volebního programu se mu dařilo prosazovat velmi obtížně, těmito body byla především nová koncepce ve školství, zdravotnictví a bydlení. Velkým problémem byla otázka občanských práv. Segregace černošského obyvatelstva na Jihu se projevila v několika krizích, zejména pak při zákazech přístupu černošských studentů na některé jižanské univerzity (např. v květnu 1960 v Alabamě, v září 1962 v Mississippi nebo v květnu 1963 opět v Alabamě). Několikrát musely zasahovat federální složky a několikrát musel Robert Kennedy z titulu ministra spravedlnosti silně intervenovat, aby situaci uklidnil. Přestože Kennedy podporoval myšlenku rovnosti všech lidí (podpořil například demonstraci za občanská práva u Lincolnova památníků 28. srpna 1963, kde Martin Luther King přednesl svůj nejslavnější projev I have a dream...), podařilo se mu kvůli slabé pozici v rámci politického rozložení sil prosadit jen minimum nových zákonů o občanských právech. Po celou dobu svého mandátu se snažil tajit nejen své zdravotní problémy, ale i své mimomanželské aktivity k čemuž neváhal využít i svého vlivu na Hooverovu FBI. Zdá se, že jeho žena byla ochotna tento jeho povahový rys tiše tolerovat, alespoň co se veřejné podpory týče. Na své postavení první dámy si nějakou dobu zvykala, ale měla zálibu v umění a kultuře, což ji pomohlo se adaptovat. Brzy v Bílém domě pořádala mnoho večírků za přítomnosti hollywoodských celebrit a dá se říci, že pro svůj moderní styl, byla u veřejnosti (ostatně stejně jako on sám) velmi oblíbená. Stejně tak měla mnoho fanoušků v zahraničí, což se projevovalo při zahraničních cestách s prezidentem, například při cestě do Francie, velkou vřelostí Evropanů k prezidentskému páru. J. F. Kennedy byl oblíben u veřejnosti i u novinářů také díky svému pozitivnímu přístupu k nim, včetně svého pověstného humoru. Jako první začal pořádat tiskové konference prezidenta v přímém přenosu, což mu u občanů přineslo velkou oblibu. Když se ho ptali na jeho pocity z prezidentování v roce 1963, místo velkých slov, která rád používal ve svých projevech, zavtipkoval: „Mám krásný dům, do kanceláře to není daleko, plat je dobrý.“ Tento příklad, stejně jako mnoho dalších, naznačuje, že Kennedy měl cit pro práci s veřejným míněním a uměl ho využívat. Zahraniční politice, ve které se cítil silnější, dominovalo soupeření se Sovětským svazem. Studená válka a celkové rozložení sil dvou velmocí mělo ovšem vliv na to, že i ostatní problémy (politika v Latinské Americe, politika vůči Kubě, otázky Západního Berlína, Laosu, Vietnamu i spolupráce se západoevropskými spojenci) byly do velké míry vždy otázkami soupeření s vlivem Sovětského svazu a komunismu jako takového. JFK byl v zásadě odpůrcem zbrojení, nicméně neústupnost N. S. Chruščova času vedla k nutnosti zvyšovat výdaje na obranu. Velkým neúspěchem jeho zahraniční politiky byl pokus o svržení Castrova režimu za pomoci kubánských emigrantů v dubnu 1961 (tzv. invaze v Zátoce sviní). Kvůli naprosto nedokonalé přípravě a špatnému odhadu politických, vojenských i špionážních složek, akce selhala. Dalším problémem bylo jednání se sovětským vůdcem Nikitou Chruščovem. Na schůzce ve Vídni v červnu 1961, byl zklamán jeho neústupným a mnohdy otevřeně nepřátelským postojem, zejména pak v otázce všeobecného odzbrojování a v otázce Německa a Západního Berlína. To se projevilo při první velké krizi, v červenci a srpnu 1961, kdy došlo k postavení tzv. berlínské zdi. Kennedy dal ovšem již při televizním projevu 25. července 1961 Moskvě striktně najevo že svobodu Západního Berlína, je připraven bránit i vojensky. Druhou a ještě závažnější, byla tzv. karibská krize. V květnu a červnu 1962 se Sověti v reakci na rozmístění jaderných střel v Turecku rozhodli umístit na Kubě rakety, které by jim umožňovaly útok na východní pobřeží USA. Poté, co zpravodajské služby zjistily budování základen, rozmísťování těchto raket a současně jejich dopravu sovětskými loděmi na Kubu, stál Kennedy před otázkou, jak tuto krizi vyřešit. Přestože tlak zejména ze strany armádních kruhů na přímý zásah, bombardování, invazi či jiný vojenský způsob konfliktu byl poměrně silný, rozhodl se Kennedy nakonec tváří v tvář hrozbě nukleární války, zahájit námořní blokádu Kuby a vyzvat Sověty veřejně, aby ustoupili. V televizním projevu 22. října 1962, který sledovalo 100 miliónů lidí, varoval Chruščova, před uvrhnutím světa do války a řekl, že Spojené státy nemohou takovéto ohrožení své bezpečnosti tolerovat. Usvědčil Sověty ze lživého tvrzení, že na Kubu jsou dopravovány pouze obranné prostředky. Sověti evidentně s takovou reakcí nepočítali a byli zaskočeni, 28. října po diplomatických jednáních své rakety z Kuby stáhli výměnou za veřejnou záruku USA, že neprovedou invazi na Kubu a za skryté ujednání, v rámci něhož USA stáhly jaderné střely ze základen v Turecku Po této Karibské krizi došlo ke snaze obou stran k jednání o určité formě odzbrojení, on sám byl v tomto směru velmi aktivní a v květnu 1963 pronesl slavný tzv. mírový projev, kde požadoval mír pro muže a ženy celého světa, mír nejen pro tuto dobu, ale i jednou provždy a to z vůle všech, který by nebyl nikomu vnucován zbraněmi. Během léta 1963 po mnoha jednáních pak Sovětský svaz vyslovil souhlas s první smlouvou o zákazu zkoušek jaderných zbraní mezi oběma velmocemi. Součástí americko-sovětského souboje byl také souboj v dobývání vesmíru. Po sovětských úspěších byl nucen reagovat a v květnu 1961 představil ve zvláštním poselství v Kongresu, ve své době smělý a neuvěřitelný plán, do konce desetiletí poslat lidskou posádku na Měsíc a zajistit její bezpečný návrat. Tím de-facto odstartoval program Apollo, který byl završen 20. července 1969 první krokem člověka na Měsíci (Neil Armstrong při letu Apolla 11). Na podzim roku 1963 začal pracovat na přípravě souboje o své druhé volební období. Přes některé neúspěchy cítil, že má velkou šanci uspět i v dalších volbách. V listopadu 1963 jeho další plány tragicky přerušil atentát při jeho cestě Dallasem. Osobní život Pro veřejnost se jednalo o mladého a charismatického člověka, s reprezentativním vzhledem a šarmem. Svou budoucí manželku Jacqueline Bouvierovou poznal v květnu 1951 na večeři u manželů Bartlettových. Oba na sebe navzájem zapůsobili, ale rozešli se bez dalšího významnějšího zájmu. V té době se také intimněji seznámil s Audrey Hepburnovou a o něco později s Marilyn Monroe. S Jackie se zasnoubil až 23. června 1953 a 12. září se v kostele Panny Marie v Newportu ve státě Rhode Island vzali. Jackie byla zajímavá žena. Vysoce inteligentní, okouzlující, vtipná a reprezentativně působící. Na veřejnosti projevovala své emoce minimálně, byla dokonalá herečka a dokázala se stejně jako její manžel až nadlidsky ovládat. V rodinném prostředí však byla schopna vyvolat hysterické scény, zejména pokud šlo o bránění soukromí jejích dětí. Když se rodina nastěhovala do Bílého domu, Jackie celé zařízení s velkým vkusem přestavěla a vedla prezidentskou domácnost s velkou zodpovědností. V roce 1955 Jackie prodělala potrat, v následujícím roce 1956 se jim narodilo mrtvé dítě (jejich dcera Arabella). O rok později v 1957 se jim narodila dcera Caroline, která zůstává jediným žijícím členem nejbližší rodiny JFK. John Fitzgerald Kennedy ml. se narodil koncem listopadu 1960. Zemřel v roce 1999, když se malé letadlo, které pilotoval, zřítilo na cestě do Martha's Vineyard. V roce 1963, měsíc před atentátem na JFK, Jackie porodila syna Patricka. Po 2 dnech však zemřel na komplikace z porodu. Na podzim roku 1954 prodělal složitou operaci páteře, která ho téměř stála život. Jeho manželka ho v té době velmi podporovala a starala se o něj v době jeho dlouhé rekonvalescence. Během tohoto období napsal i svou první opravdovou knihu Profily odvahy, se kterou mu Jackie velmi pomohla a která byla oceněna Pulitzerovou cenou. Dodnes patří mezi nejpopulárnější z amerických prezidentů, tuto jeho stálou popularitu způsobilo několik faktorů, mezi nimiž je na předním místě jeho schopnost pracovat s médii, jeho zásluha o znovu získané americké sebevědomí (odvaha v Karibské krizi, zahájení projektu Apollo) a také skutečnost, že byl zastřelen, čímž se stal obětí. Atentát Atentát na Johna Fitzgeralda Kennedyho byl spáchán v pátek 22. listopadu 1963 v texaském městě Dallas ve 12.30 místního času. John F. Kennedy byl smrtelně raněn střelou pravděpodobně z pušky Carcano M91/38, když v rámci kampaně pro prezidentské volby 1964 projížděl ulicemi Dallasu v otevřeném voze doprovázený manželkou Jacqueline, texaským guvernérem Johnem Connallym a jeho manželkou Nellie. Vážně zraněn byl rovněž guvernér Connaly, atentát však přežil. Kennedy se tak po Lincolnovi, Garfieldovi a McKinleymu stal čtvrtým americkým prezidentem, jenž podlehl následkům atentátu spáchanému v době jeho funkčního období. Vyšetřování Warrenovy komise (1963–1964), Zvláštního výboru pro vyšetření atentátu Sněmovny reprezentantů (zkr. HSCA) (1976–1979) a různých vládních agentur došla k závěru, že atentát byl spáchán Lee Harvey Oswaldem, bývalým příslušníkem Námořní pěchoty Spojených států. Sněmovní komise navíc konstatovala, že vražda byla výsledkem „rozsáhlého spiknutí“. Povaha tohoto spiknutí ovšem nebyla vyjasněna a existuje pouze řada podezření. V pozadí atentátu mohl stát například kubánský režim Fidela Castra, Sovětský svaz, kubánské komunity na území USA, mafie a další. Podezření se nevyhnulo ani složkám americké vlády jako FBI, CIA a dokonce viceprezidentovi Lyndonu B. Johnsonovi, který ve shodě s ústavou po Kennedyho smrti převzal úřad hlavy státu. Pravděpodobný střelec Lee Harvey Oswald se k ničemu nepřiznal a byl zavražděn dva dny po zadržení. Další poznatky k zavraždění prezidenta přináší odborná a hloubková sonda – publikace od majora Ralpha P. Ganise – The Skorzeny Papers: Evidence for the Plot to kill JFK, o příběhu Otto Skorzenyho na jeho cestě do Dallasu v roli poradce, obchodníka se zbraněmi. Atentát na populárního prezidenta vyvolal celosvětový ohlas. Státní pohřeb se konal na Arlingtonském národním hřbitově 25. listopadu 1963 a účastnilo se jej 220 zástupců zemí z celého světa, Sovětský svaz nevyjímaje. Jako málokterá jiná politická událost se zavraždění Kennedyho zapsalo do paměti veřejnosti Spojených států. Citáty Odkazy Reference Knižní publikace, které napsal JFK Why England Slept, New York 1941. Portréty odvahy. Praha : Argo, 2013. (Profiles in Courage, 1956), (Pulitzerova cena). A Nation of Emigrants, New York 1958. The Strategy of Peace, New York 1960. To Turn the Tide, New York 1962. The Burden and the Glory, New York 1964. Stěžejní literatura o JFK Adler, Bill: The Kennedy Wit, Boston 1965 Budín, Stanislav: Dynastie Kennedyů, Praha 1969 Cross, Robin: J.F.K. A Hidden Life, Londýn 1992 Hersh, Seymour: The Dark Side of Camelot, New York 1997 Lane, Mark: Honba za právem. Kritika způsobu vyšetřování vražd presidenta Kennedyho, policisty J. D. Tippita a Lee Harveye Oswalda, prováděného Warrenovou komisí, Praha 1967. (Z anglického originálu Rush to Judgment, Londýn 1964) MacGregor Burns, James: John Kennedy. A political Profile, New York 1960 Manchester, William: Portrait of a President, Boston 1962 Puzzo, Mario: K znamená Keneddy Salinger, Pierre: With Kennedy, New York 1966 Schlesinger, Arthur mladší: A Thousand Days. John F. Kennedy in the White House, Boston 1965 Sidney, Hugh: John F. Kennedy, President, Boston 1965 Sorensen, Theodore: The Kennedy Legacy. A Peaceful Revolution for the Seventies, Toronto 1969 Summers, Anthony: Conspiracy who killed President Kennedy, Boston 1983 Taterová, Milada, Novák, Jiří: Kdo střílí na presidenty?, Praha 1968 Volek, Jindřich: Meze odvahy. Politický profil J. F. Kennedyho, Praha 1965 Volek Jindřich: Kritické dny J. F. Kennedyho, Praha 1968 Whalen J. Richard: The Founding Father, New York 1964 Externí odkazy John F. Kennedy: Presidential library and museum – oficiální stránky John F. Kennedy na stránkách Bílého domu 22. listopad – den kdy zavraždili Kennedyho na Stream.cz John Fitzgerald Kennedy v cyklu České televize Historický magazín Před 100 lety se narodil šarmantní muž: J. F. Kennedy v Českém rozhlase Prezidenti USA Kennedyovi Američtí římští katolíci Osobnosti studené války Členové Senátu USA za Massachusetts Členové Sněmovny reprezentantů USA za Massachusetts Američtí antikomunisté Osobnosti roku časopisu Time Nositelé Pulitzerovy ceny Absolventi Harvardovy univerzity Absolventi Londýnské univerzity Američané irského původu Členové Demokratické strany (USA) Osobnosti druhé světové války Američtí námořní důstojníci Osobnosti na amerických poštovních známkách Osobnosti na argentinských poštovních známkách Osobnosti na brazilských poštovních známkách Osobnosti na čadských poštovních známkách Osobnosti na německých poštovních známkách Natočená úmrtí Nositelé Purpurového srdce Nositelé Medaile za službu v amerických obranných silách Nositelé Medaile za americké tažení Nositelé Medaile za asijsko-pacifické tažení Nositelé Medaile Vítězství ve druhé světové válce Osobnosti na malijských poštovních známkách Osobnosti na mosambických poštovních známkách Osobnosti na tožských poštovních známkách Osobnosti na antiguanských a barbudských poštovních známkách Oběti atentátů Zastřelení lidé Zavražděné hlavy států Narození v roce 1917 Narození 29. května Úmrtí v roce 1963 Úmrtí 22. listopadu Úmrtí v Dallasu Pohřbení na Arlingtonském národním hřbitově Muži


Rozhovor s lékařem: jak pečovat o pleť po menopauze?


source: fineweb

text: Kniha Pohádky do postýlky vychází již ve druhém vydání a chystá se druhý a třetí díl. Na knihu vyšly pochvalné recenze a stala se velmi oblíbenou mezi dětmi i dospělými. Autora zvou často knihovny i mateřské školy, a Marek dětem předčítá, vypráví si s nimi, hraje hry a učí je zpívat písně, které kniha obsahuje. Kniha se dostala se mezi nejlepší české dětské knihy na světový veletrh do Itálie. Pohádky či spíše milé povídání Marka Srazila patří mezi nejlepší současnou literaturu určenou pro děti zhruba od tří do deseti let. Krátké, upřímné a chytré vypravování nezapře impozantní smysl pro dětské vnímání, fantazii a hravost. Děti se seznamují s novými kamarády, svébytnými a veselými postavičkami — Frňkem, Dutem a Tupem, Vaječnatkou a Kropenatkou či Wosan Gosanem, které osobitě ztvárnil ilustrátor Dušislav Staněk a jejichž jednoduchou stylizaci mohou děti lehce napodobovat. Pohádky jsou určené pro předčítání i čtení, jsou proložené jednoduchými básničkami. Za dětským viděním se autor snaží reflektovat nejniternější problémy a otázky člověka, a tak tyto pohádky s nevídanou invencí promlouvají k malým i velkým a jsou tím, čím by pohádky měly být — pohladí děti po tváři.


source: wikipedia

text: Perseus (řecky Περσεύς, Περσέας), syn Dia a Danaé, je bájná postava a jeden z nejznámějších hrdinů řecké mytologie a zakladatel Mykén. Je taky předkem nejslavnějšího řeckého hrdiny Hérakla. Původ Králi Akrisiovi z Argu předpověděla věštba, že ho zabije jeho vlastní vnuk. Král se o svůj život bál, a tak poručil, ať jeho dceru Danaé zavřou do sklepení, kde nebude v kontaktu s žádným mužem. Ale Diovi bylo Danaé líto, a tak se do sklepení dostal v podobě zlatého deště. Danae oplodnil a po čase se jí narodil syn, který dostal jméno Perseus. Když se Akrisios o vnukovi dozvěděl, společně s Danaé ho zavřel do sudu, který pustil na širé moře. Dopluli na ostrov Serifos a tam je našli rybáři, kteří je odvedli ke králi ostrova Polydektovi. Král si je v zámku ponechal. Dobrodružství s Gorgonami Když Perseus vyrostl, byl silný, a tak se král obával o svůj trůn. Proto ho poslal za Medusou, strašlivou ženou Gorgonou s hady místo vlasů a ohavným obličejem. Medusa je smrtelná, ale její sestry jsou nesmrtelné. Král řekl Perseovi, aby přinesl její hlavu, ale ať se má na pozoru, protože kdo se na ní podívá, ihned hrůzou zkamení. Cestou mu Athéna dala srp, kterým lze Medusu zabít, a štít tak lesklý, že se v něm vše odráží jako v zrcadle, kterým se může na Medusu podívat, aniž by zkameněl. Od nymf dostal kouzelnou mošnu, která se přizpůsobí velikosti věci vložené v ní, okřídlené střevíce, pomocí kterých může uletět jejím sestrám a Hádovu přílbu neviditelnosti. Když přišel na místo, uťal Meduse hlavu a ostatním dvěma Gorgonám zmizel. Cestou zpět zabloudil a potkal Titána Atlanta, který držel nebeskou klenbu. Nevěřil Perseovi, že má Medusinu hlavu a tak mu jí Perseus ukázal. Atlás padl na zem a od té doby leží na tom místě pohoří se jménem Atlas. Andromeda Dále se cestou zastavil v Aithiopii, kde vládl král Kéfeus a královna Kassiopeia. Poseidon vyhrožoval, že obří mořský had zaútočí na jejich území. Podle věštby bylo nutné hadu obětovat královu dceru Andromedu, a proto ji nechali přivázat na pobřeží. Perseus ji našel, porazil obludu s pomocí Medusiny hlavy a Andromedu dostal za ženu. Andromedin bývalý nápadník Fíneus se na Persea rozzlobil, a tak ho Perseus nechal zkamenět. Společně s Andromedou odplul zpět na ostrov, kde vyrůstal. Král nevěřil, že hlavu přinesl, a tak mu ji Perseus ukázal. Perseus se společně s Andromedou stali vládci této posvátné říše. Odkazy v kultuře Film Souboj Titánů (film, 1981) – britský fantasy film z roku 1981 Souboj Titánů (film, 2010) – americký fantasy film z roku 2010 Opera Perseus, opera od Jeana-Baptiste Lullyho Odkazy Reference Literatura Slovník antické kultury, nakl. Svoboda, Praha, 1974 Vojtěch Zamarovský, Bohové a hrdinové antických bájí Graves, Robert, Řecké mýty, 2004, Houtzager, Guus, Encyklopedie řecké mytologie, Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, ABC Antiky Jan Bažant, Perseus a Medusa. Zobrazení mýtu od počátku do dneška. Academia 2017, Související články Perseus (opera) Externí odkazy Hrdinové a postavy řecké mytologie Drakobijci Mykénští králové


text: Slouží ke vložení odkazu na obrázek do Vaší stránky. Kód HTML na těchto adresách se může změnit, proto pokud je to možné, doporučujeme jej nechat stáhnout při každém zobrazení stránky a nikoli jej nyní jednorázově do Vaší stránky vložit. HTML1 je samotný výsek, HTML2 je úplná stránka použitelná třeba pro element IFRAME. Z důvodu zabezpečení moderních prohlížečů není bohužel automatické přizpůsobení velikosti IFRAME triviální záležitost.


Tamaris černé baleríny s vnitřním klínkem 1-22139-20 - Tamaris - Baleríny - JADI.cz - ...více než boty Právě si prohlížíte: Dámská obuv » Baleríny » Tamaris černé baleríny s vnitřním klínkem 1-22139-20 model: 1-22139-20 Obujte se do pohodlí a módnosti od značky Tamaris a mějte nožky jako v bavlnce... subtilní střih obuv vyrobena z metalické a lakované syntetiky měkká kožená stélka podložena paměťovou pěnou - Touch it® zabudovaný klínek, který protáhne postavu Doporučené příslušenství pro Tamaris černé baleríny s vnitřním klínkem 1-22139-20 Doplňky k Tamaris černé baleríny s vnitřním klínkem 1-22139-20 Remonte kabelka klopnová kombinovaná Q0414-01 základní cena: 1 498 Kč koupí získáte: 59 bodů


text: Kudy k Amstel Riverview Bed & Coffee mapa a cestovní pokyny Přeloženo: Z Hlavního nádraží, jeďte tramvají 4 nebo 25 a vystoupíte na CEINTUURBAAN. Podívejte se na Febo snackbar a vzít na ulici a po ní (Jan van der heijdenstraat) směrem k řece Amstel. Když se dostanete na konec této ulice, kterou bude po ulici s názvem Amsteldijk. Podívejte se na naší budově vlevo, číslo 22 (méně než 2 minuty chůze). Poznámka: V přízemí naší budovy je obsazena zubní ordinace. Naše pokoje jsou umístěny v horních patrech. Prosím, zazvonit na dveře na pravé straně.


Chí-Rhó - Brno Chí-RhóBrno Rádi Vás přivítáme v našem sdružení lidí, kteří mají podobné zájmy jako Vy. Ochota vůči klientům je u nás na prvním místě, přesvědčte se o tom i vy. Naše poradenské služby jsou na vysoké úrovni. Pro členy našeho sportovního, zábavního a zájmového spolku jsme připravili celou řadu zajímavých aktivit. Setkejte se se svými přáteli nebo kolegy v naší kuželkové herně. Svatopluka Čecha 1884/101d E-mail: info@chi-rho.cz Web: http://sites.google.com/a/chi-rho.cz/start


source: CulturaX

text: Xanthelasma obrázky Jak vypadá xanthelasma Co je Xanthelasma Bilaterální xanthelasma a xantomy Chirurgické odstranění xanthelasmy Domácí léky na usazování cholesterolu na očních víčkách Xanthelasma homeopatické léčby Cholesterol ukládá na oční víčka přírodní ošetření Léčba cholesterolu ukládá kolem očí Kompletní zdroj o všech aspektech Xanthelasmy Zde se budeme zabývat různými možnostmi, které se někdy doporučují pro odstranění Xanthelasma, jako je česnek, ricinový olej a další. Úplný rozpis většiny možností. Příčiny xanthlasmy Pokrytí nejčastějších zdravotních problémů, které mohou být katalyzátorem manifestace vašeho Xanthelasma. Věděli jste, že zdravotní problémy mohou být příčinou vašeho Xanthelasma? Zde vám poskytneme všechny informace o tom, co Xanthelasma Palpebrarum vlastně je. Běžná porucha lipidů, která může být známkou základních problémů. Xanthel je nejmodernější léčba navržená speciálně pro snadné a rychlé odstranění vaší Xanthelasmy. Léčba je pro vás formulována v laboratořích EU pod velmi přísnou kontrolou kvality. Zjistěte vše, co potřebujete vědět o Xanthelasmě a Xantomech. Příčiny stavu kůže, co to je, obrázky xanthelasma a jak léčit a odstranit xanthelasma. Xanthelasma Obrázky A Obrázky Co je Xanthelasma Palpebrarum? Trpíte xantomy? Xanthelasma Otázka A Odpovědi Porozumět více Co je příčinou xanthelasmy? Vysvětlení možností odstranění xanthelasmy Je odstranění xanthelasmy velmi snadné? Pokoušíte se odstranit Xanthelasma? Odstranění Xanthelasmy doma je snadné Odstranění xanthelasmy doma volby? Jaká je nejlepší léčba xanthelasma? Xanthelasma jsou malé 'Plaques' Xantoma, které se shromažďují kolem vašich očí. Skládá se z malých tukových usazenin a většinou je důsledkem příliš velkého množství cholesterolu. Často se plaky objevují, protože máte poruchu lipidů. Může to být signál pro problémy s vaším zdravím. Pro jistotu si nechte udělat test lipidového profilu od svého lékaře. Internet má různou škálu mírně úspěšných způsobů léčby xanthelasmy. Mnoho z nich může situaci ještě zhoršit, takže je ve vašem zájmu, abyste byli informováni. Vyvinuli jsme Xanthel ® pro specifickou léčbu a odstranění vašich xanthelasmat a xantomů. Xanthel ® je formulován tak, aby odstranil Xanthelasma pouze jednou aplikací. Náš tým se skládá ze specializovaných kožních specialistů, kteří vyvinuli léčbu xanthelasmy, která je bezpečná, účinná a cenově dostupná a navržená tak, aby odstranila specifický problém každého klienta. Xanthel ® je navržen tak, aby vás zbavil Xanthelasmy, aniž by pronikl příliš hluboko do pokožky – to zabraňuje vzniku jizev a stop. Xanthel ® je jednou z nejúspěšnějších léčebných metod na trhu, která je známá svou schopností zastavit opětovný růst vašich lézí. Postupujte podle jednoduchých pokynů pro jemnou, ale účinnou léčbu vašich xantelasmat a xantomů. Xanthel ® je účinný a rychle působící. Prostě jedna aplikace ve většině případů odstraní vaše Xanthelasma a Xanthomas. Kompletní statistika odstranění Xanthelasmy "Vyzkoušel jsem všechny přírodní léčby, které někteří lidé na internetu navrhli." Vyzkoušejte to, o 2 měsíce později, nic, začali mě dostat dolů, abych byl upřímný. Zeptal jsem se doktora, jak je odstranit, když mě začínali stahovat. Doktor navrhl Xanthela. Měl pravdu, fungovalo to. " Annabella Široká Vřele doporučuji používat tento produkt, pokud máte obavy o svou Xanthelasmu. Kdysi mi lezlo na nervy, že všichni říkali, žij s nimi. Koupil jsem si krém a už jsem se neohlédl. Velmi snadné použití. Byly problém, ale díky vašemu týmu je už nemám." Zakladatelé společnosti Kay "Váš krém na odstranění Xanthelasmy je skvělý." Ukázalo se, že opravdu rychle a bylo snadné použití. Velmi vzácné je setkat se s webem, který slouží jeho zákazníkům i vašemu týmu. Pane S KeIshame "Jaký produkt! Pokud máte Xanthelasmu, koupte to a oni budou pryč. Jednoduchý! Neublížil jsem, když jsem ji použil, ano, připouštím, že oblast byla trochu červená, zatímco to bylo léčení, ale můj Xanthelasma je konečně pryč. Trochu překvapení, co se týče ceny a skutečnosti, že jsem to jednou použil, že to může být tak jednoduché. Fantastický výrobek, fantastické výsledky. " "Doporučil jsem to pracovnímu kolegovi." Dlouhé roky měl na svých víčcích obrovské. Ukázalo se, že je to jednoduché, jednou to aplikujte a šli. Tak jsem to koupil. Souprava dorazila rychle a bylo velmi snadné ji používat. Použil ji jednou a nechal ji uzdravit. Poté, co se zahojila, nebyly žádné plaky. Odvedl skvělou práci. " Velmi jednoduchý produkt, nemohu vám dostatečně poděkovat. Použil jsem to jednou a během příštího týdne xantomy, které mám kolem očí, zmizely. Žádné stopy na kůži tam, kde byly, zmizely, takže vám nemohu dostatečně poděkovat. Předejte prosím mou vděčnost vašemu fantastickému pečovatelskému týmu. Nemohu vám dostatečně poděkovat. Konečně jsem se jich zbavil po předchozí várce neúspěšných pokusů s česnekem. Přání k tobě šlo na začátku, když se objevily mé plakety. Dáme vám všechny informace a odborné znalosti snadno a bezpečně snižte a odstraňte své plaky. Budeme také pokrývat hlavní důvod PROČ máte Xanthelasma a Xanthoma, jak můžete zabránit jeho šíření a co by to mohlo znamenat pro vaše zdraví. Možnosti, jak odebrat Xanthelasma, včetně obrázků a videí. A skvělý zdroj pro odbornou i laickou veřejnost, konečně a jednorázový roztok pro léčbu a odstranění Xanthelasmy


text: Plaťte jen takový výkon serveru, který opravdu využijete Náklady na informační technologie často tvoří nezanedbatelnou položku ve firemním rozpočtu. Díky moderním technologiím je však možné na správě a provozu firemního IT výrazně ušetřit. Toto je komerční sdělení. Server Root.cz není jeho autorem a neodpovídá za jeho obsah Pomocí vhodně zvoleného outsourcingu technologií a správy IT u společnosti Master Internet mohou firmy snížit své náklady na IT minimálně o třetinu. Nepotřebujete vlastní vybavení Díky moderním technologiím již firmy či další organizace nemusí provozovat své vlastní servery. Všechen důležitý hardware lze totiž pronajmout v datacentru společnosti Master Internet. Odpadají tak nejen náklady na nákup serverů a příslušného softwaru, ale i nezanedbatelné výdaje na jejich provoz a správu. Důležité je, že si již firmy nemusí pronajímat servery ve fyzické podobě, ale platí jen za požadovaný výkon a prostor pro data s možností prakticky neomezeného růstu. Takové řešení je označováno jako cloud hosting. Firemní server v cloudu je možné v datacentrech Master Internet provozovat již za 4920 Kč ročně včetně nonstop technické podpory. Plaťte jen takový výkon, který opravdu využijete Cloudové řešení společnosti Master Internet je velmi flexibilní. Díky principu pronájmu části výpočetního výkonu počítačů v datacentru je možné využívat a platit jen takový výkon serverů, který v danou chvíli firma využívá. Navíc je možné výkon podle potřeby zvyšovat či snižovat. Vedle možnosti snadno konfigurovat aktuálně potřebný výkon serveru, je možné využít tzv. „appliances“, jež významným způsobem zjednodušují správu a rozšiřování možností serverů běžících v cloudu. Jde o šablony virtuálních strojů, mezi kterými lze najít například data storage systémy, mail servery, firewally a další. Využití těchto virtuálních appliances je oproti koupi běžného hardwaru levnější a pružnější variantou rozšíření podnikové IT infrastruktury. Vysoký standard bezpečnosti Společnost Master Internet si dobře uvědomuje, že kvalitní zabezpečení datacenter je pro jejich zákazníky důležité. Svá data a aplikace totiž firmy svěřují třetí straně, která za ně zodpovídá. Při přechodu na firemní IT zajišťované pomocí cloudových služeb je proto zásadní garance dlouhodobého provozu datacenter bez přerušení provozu. Ve svých datacentrech využíváme špičkové virtualizační nástroje společnosti VMWare, která je dlouholetým lídrem v oblasti virtualizace a cloud hostingu. Vše pak běží na prověřeném a otestovaném hardwaru, sdělil Filip Špaček ze společnosti Master Internet, která provozuje špičková datacentra v Praze a Brně. Díky kvalitně navrženému datacentru s dostatečně redundantní konektivitou může Master Internet zákazníkům i takovou úroveň bezpečnosti, která je v běžném firemním prostředí realizovatelná jen za cenu velmi vysokých nákladů. Datacentra mají několik nezávislých připojení do počítačových sítí, silné záložní zdroje energie, sofistikované hasicí systémy a nepřetržitý dohled odborníků. Výhody cloud hostingu společnosti Master Internet - Vysoká 99,99% garance dostupnosti služby - Servery v cloudu běží na kvalitním hardwaru v datacentrech se špičkovou konektivitou - Vysoká flexibilita a škálovatelnost – firma platí jen takový výkon, jaký v daném okamžiku potřebuje. Změny konfigurace serveru v cloudu lze uskutečnit v řádu minut. - Vysoká úroveň bezpečnosti – datacentra společnosti Master Internet jsou vybavena sofistikovanými hasicími systémy a dobře dimenzovanými záložními zdroji elektrické energie. Nepřetržitý dohled a ostraha jsou samozřejmostí.


Rameno zavěšení kol FEBI Řídící páka - zavěšení kol, FB 12045 | Autokšeft FEBI Řídící páka - zavěšení kol FB 12045, 12045 Kód: FB 12045 Cena s DPH: 4 240,- 1 589,- Ušetříte: 63 % / na 1 ks 2 651,- Párová čísla výrobku: 12044 EAN: 4027816120452 CITROËN3521.64 3521.C9 3521.83 3521.L0 3521.K4 3521.85FIAT1317390080 1313084080 71737048 1316736080LANCIA71737048 1316736080 1313084080PEUGEOT3521.J9 3521.L0 3521.C9 3521.85 3521.K4 zvětšit FB 12044FEBI ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 589,-ve skladu zvětšit 16.26.700Starline ‐ P rameno spodní, kompletní1 389,-ve skladu zvětšit SAS 5213643SASIC ‐ Rameno zavěšení kol1 629,-ve skladu zvětšit OCP 0380919OCAP ‐ Rameno zavěšení kol1 899,-ve skladu zvětšit MG FI-TC-8872MOOG ‐ Řídící páka - zavěšení kol2 179,-ve skladu zvětšit MG FI-TC-8872PMOOG ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 549,-ve skladu zvětšit SID 53680SIDEM ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 859,-ve skladu zvětšit SID 53681SIDEM ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 859,-ve skladu zvětšit RU 935937RUVILLE ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 699,-ve skladu zvětšit TRW JTC402TRW ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 879,-ve skladu LM 27066LEMFÖRDER ‐ Řídící páka - zavěšení kol3 379,-ve skladu zvětšit SWG 70 73 0055SWAG ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 599,-ve skladu zvětšit DF TC860DELPHI ‐ Řídící páka - zavěšení kol1 459,-ve skladu zvětšit ME 11-16 050 0013MEYLE ‐ Řídicí páka zavěšení kol1 789,-ve skladu


text: Úřední oběžník týkající se zpracování osobních údajů Ve smyslu článku 13 legislativního nařízení 196/2003 (zákoník týkající se ochrany osobních údajů), osoba odpovědná za zpracování těchto údajů Vás informuje, že: a) zpracování Vašich osobních údajů bude probíhat při vykonávání: 1. závazků vyplývajících ze smluv: dodávka zboží a služeb hostům; 2. závazků vyplývajících ze zákona: fakturace, povinné účetní spisy a zápisy, hlášení úřadům, které tyto informace vyžadují; 3. oznamování bankovním institucím apod. pro činnosti týkající se řízení vymáhání úvěrů a činností vázaných na smluvní plnění; 4. nabídky služeb v průběhu pobytu (služby sekretariátu, doručení korespondence, rezervace externích služeb) či služeb následujících po ukončení pobytu (poskytování informací o speciálních nabídkách, událostech apod.) Zpracování bude probíhat pomocí manuálních a/nebo automatizovaných systémů, které jsou schopny provádět ukládání do paměti, řízení a přenášení těchto údajů, spolu s postupy úzce spojenými s účely tohoto zpracování, na základě údajů, které jsou v našem vlastnictví a se závazkem z Vaší strany, abyste nám včas sdělili případné opravy, upřesnění a aktualizace; b) Vaše odmítnutí poskytnout souhlas k bodům 1, 2, 3 odstavce a) povede k tomu, že: 1. nebude možné vytvořit vztah či pokračovat ve vztahu, tzn. provádět některé operace, pokud jsou tyto údaje nutné k provádění takového vztahu či operace; 2. nebude možné provádět některé operace, které předpokládají předávání údajů subjektům, jež jsou úředně vázány na jejich provádění; 3. nedojde k předání údajů subjektům, které vykonávají další činnosti, jež nejsou úředně vázány na provádění takového vztahu. c) kromě toho, že Vaše údaje budou předány odpovědným zaměstnancům společnosti odpovědné za zpracování, budou moci být dále předány i: 1. hotelovým zařízením, u kterých budete ubytováni; 2. finančnímu poradci (co se týče administrativní části); 3. veřejným a soukromým institucím, i za účelem provádění kontrol či prověrek; 4. subjektům, které mají přístup k Vašim údajům prostřednictvím zákonných opatření; 5. externím dodavatelům zboží či služeb. d) v každém okamžiku budete moci uplatňovat svá práva vůči osobě odpovědné za zpracování údajů ve smyslu článku 7 legislativního nařízení 196/2003, který pro Vaši potřebu otiskujeme v plné verzi: Čl. 7. Právo přístupu k osobním údajům a jiná práva 1. Zájemce má právo získat potvrzení o existenci osobních údajů, které se ho týkají, i když nejsou ještě zapsány a má právo na jejich předávání ve srozumitelné formě. 2. Zájemce má právo získat informace: a. o původu osobních údajů; b. o účelu a způsobech tohoto zpracování; c. o použitém postupu v případě zpracování, které je prováděno pomocí elektronických zařízení; d. o důležitých identifikačních údajích o osobě odpovědné za zpracování, odpovědných osobách a zástupci jmenovaném ve smyslu článku 5, odstavec 2; e. o subjektech skupiny subjektů, kterým osobní údaje mohou být předány či ke kterým by se mohly informace o těchto údajích dostat, jakožto ustanovenému představiteli na území státu, odpovědným či pověřeným osobám. 3. Zájemce má právo obdržet: a. aktualizace, opravy tzn. v případě zájmu upřesnění údajů; b. zrušení, přeměnu do anonymní podoby či zablokování zpracovávaných údajů, pokud by docházelo k porušení zákona, včetně těch údajů, u kterých není nutné jejich uchovávání vzhledem k účelům, pro které byly shromažďovány či následně zpracovávány; c. potvrzení, že operace uvedené v písmenech a) a b) byly dány na vědomí i co se týče jejich obsahu těm osobám, kterým byly údaje předány či postoupeny, vyjma případů, u kterých se takové uskutečnění jeví jako nemožné či vyžaduje evidentně neúměrné vynaložení prostředků vzhledem k zastávanému právu. 4. Zájemce má právo uplatnit námitky celkově či částečně: a. ze zákonných důvodů týkajících se zpracování osobních údajů, které se ho týkají, byť se vztahují na účel shromažďování údajů; b. vůči zpracování osobních údajů, které se ho týkají za účelem zasílání reklamních materiálů týkajících se přímého prodeje či realizace průzkumů trhu či obchodních sdělení.


text: Stříbro (chemická značka Ag, argentum) je ušlechtilý kov bílé barvy, používaný člověkem již od starověku. Vyznačuje se nejlepší elektrickou a tepelnou vodivostí ze všech známých kovů. Slouží jako součást různých slitin pro použití v elektronickém průmyslu, výrobě CD i DVD nosičů a ve šperkařství, jeho sloučeniny jsou nezbytné pro fotografický průmysl. Základní fyzikálně-chemické vlastnosti Typický kovový prvek, známý již od starověku. Z prvků vykazuje nejlepší elektrickou i tepelnou vodivost. Po mechanické a metalurgické stránce je velmi dobře zpracovatelné – má dobrou kujnost a dobře se odlévá (dobrá zatékavost). Patří mezi přechodné prvky, které mají valenční elektrony v orbitalu d. Ve sloučeninách se vyskytuje především v mocenství +1, sloučeniny dvojmocného stříbra jsou nestálé a mají silné oxidační schopnosti. Kationt trojmocného stříbra Ag+3 je nutné z důvodu jeho nestálosti stabilizovat velkými anionty. Přestože je stříbro řazeno mezi drahé kovy, které se obecně vyznačují značnou chemickou stabilitou, je velmi dobře rozpustné v kyselině dusičné především díky jejím silným oxidačním vlastnostem. Reakce probíhá podle rovnice: 3Ag + 4HNO3 -> 3AgNO3 + NO + 2H2O Vůči koncentrované i zředěné H2SO4 je stříbro netečné, stejně při působení dalších minerálních kyselin. Za přítomnosti kyslíku se stříbro rozpouští i v roztocích alkalických kyanidů za vzniku kyanostříbrnanového iontu [Ag(CN)2]− Na suchém čistém vzduchu je stříbro neomezeně stálé. Stačí však i velmi nízké množství sulfanu (sirovodíku) H2S, aby stříbro začalo černat, protože na jeho povrchu vzniká vrstva sulfidu stříbrného Ag2S. Rovnice: 4Ag + 2H2S + O2 -> 2Ag2S + 2H2O Výskyt a výroba V zemské kůře se stříbro vyskytuje pouze vzácně. Průměrný obsah činí kolem 0,07–0,1 mg/kg. V mořské vodě činí jeho koncentrace přibližně 3 mikrogramy v jednom litru. Předpokládá se, že ve vesmíru připadá na jeden atom stříbra přibližně 1 bilion atomů vodíku. V přírodě se stříbro obvykle vyskytuje ve sloučeninách, vzácně však i jako ryzí kov. Téměř vždy je stříbro příměsí v ryzím přírodním zlatě. Z minerálů stříbra je nejvýznamnější akantit a jeho vysokoteplotní modifikace (nad 179 °C) argentit Ag2S. Jako zdroj pro průmyslové získávání stříbra jsou však rudy olova, mědi, niklu nebo zinku. Nejvíce používanou metodou pro získávání i čištění ryzího stříbra je elektrolýza, z halogenidů je však možno jej jako ryzí získat i pyrometalurgicky přímým tavením. Největšími světovými producenty stříbra jsou Mexiko, Kanada, Peru, Austrálie a USA. V českých zemích se ve středověku dobývalo značné množství stříbrných rud. Nejznámější lokalitou je patrně Kutná Hora – kromě dobývání a rafinace stříbra zde vznikla i královská mincovna, kde byly raženy známé stříbrné groše. Další lokality s výskytem stříbrných rud se nacházejí i v Krušných horách a na Českomoravské vrchovině. Využití Elementární stříbro je v praxi využíváno především pro své unikátní fyzikální vlastnosti – vynikající elektrickou a teplotní vodivost, relativně dobrou chemickou stabilitu a odolnost vůči vlivům okolního prostředí a vysokou odrazivost pro viditelné světlo. Uplatní se zde jak kovové elementární stříbro, tak především jeho slitiny s dalšími kovy. Kovové stříbro Velmi tenká vrstva kovového stříbra se využívá jako záznamové médium na CD a DVD kompaktních discích. Vrstva stříbra se vakuově nanáší na plastovou podložku a po překrytí další plastovou vrstvou se na ni zaznamenávají stopy generované laserem, který poté slouží i pro čtení uloženého záznamu. Pro zvláště důležité aplikace (některé počítačové pevné disky) se využívá směsí stříbra s menším množstvím platiny. U levnějších variant záznamových médií může být stříbro naopak nahrazeno hliníkem. Vysoké optické odrazivosti stříbra se již po dlouhou dobu využívá při výrobě kvalitních zrcadel. Zde je tenká vrstva stříbra nanášena na skleněnou podložku a druhou skleněnou deskou je chráněna proti korozi atmosférickými plyny. Stříbro jako drahý kov je materiálem pro výrobu pamětních mincí a medailí. Stříbrné mince byly raženy již ve starověku (Egypt, římská říše) i ve středověku (Pražské groše). Ve sportu je v současné době stříbrná medaile udělována sportovci, který obsadil druhé pořadí v určité disciplíně. Mnohdy jsou ovšem tyto medaile pouze pokrývány povrchovou vrstvou stříbra, obvykle elektrolyticky. K výročí různých významných událostí jsou často vydávány pamětní mince. Opět buď z čistého stříbra nebo stříbrem pokryté. Kovové stříbro i jeho sloučeniny jsou základním prvkem vysoce účinných miniaturních elektrických článků (baterií), používaných v moderních náramkových hodinkách a mnoha dalších malých elektrických spotřebičích. Stříbrozinkové akumulátory mají kladné desky z porézního sintrovaného stříbra a záporné ze sloučenin zinku. Jsou o 70 % lehčí a objemově asi o 60 % menší než olověné akumulátory, vynikají mechanickou odolností, mohou pracovat v rozsahu teplot −40 až +40 °C, vydrží vybíjení velkým proudem a snesou zkraty. Jejich nevýhodou je potřeba pečlivé údržby, vysoká cena a krátká doba života. V organické syntetické chemii jsou stříbro a jeho sloučeniny využívány jako katalyzátory některých oxidačních reakcí. Příkladem je výroba formaldehydu oxidací methanolu. Slitiny stříbra Samotné stříbro je poměrně měkké a je náchylné k černání při styku se sloučeninami síry v atmosféře. Proto se pro praktické aplikace obvykle slévá s jinými kovy, které zlepší jak jeho mechanické, tak vzhledové vlastnosti. Klenotnické zlaté slitiny obsahují téměř vždy určité procento stříbra. Naopak klenotnické stříbro je obvykle slitinou s obsahem kolem 90 % stříbra, doplněné mědí. Pro zvýšení povrchové kvality stříbrných šperků (lesk, odolnost) se někdy tyto předměty pokrývají velmi tenkými vrstvičkami kovového rhodia. V medicíně nacházejí uplatnění slitiny stříbra především v dentálních aplikacích. Relativní zdravotní neškodnost a chemická odolnost stříbra se uplatňuje především ve slitinách s převládajícím obsahem palladia, ale existuje celá řada dentálních slitin na bázi zlata, které obsahují menší množství stříbra. Speciálním případem dentálního využití stříbra jsou amalgámy. Tyto slitiny se používají jako výplně otvorů vzniklých po odvrtání zubního kazu. Jejich hlavními složkami je rtuť a slitiny stříbra s mědí a cínem. Velmi významné místo patří slitinám stříbra jako základu pájek pro využití především v elektrotechnice. Stříbrné pájky se vyznačují vysokou elektrickou vodivostí, tvrdostí a relativně vysokým bodem tání. Slitiny stříbra s cínem, kadmiem a zinkem slouží v elektrotechnice jako spojovací materiál pro konstrukci plošných spojů a další aplikace. Platidlo Stříbro a mince z něj ražené byly po tisíciletí rozšířeným platidlem. Pro měkkost stříbra se z něj velice dobře razily stříbrné peníze. Nejznámější a nejrozšířenější stříbrnou mincí byl tolar. Stříbrný tolar ražený byl tak rozšířeným a oblíbeným a stálým platidlem, až se stal i základem pro dnešní dolar. Tolar byl platidlem několik set let nejen v Evropě ale i na dalších kontinentech. Podobnost slov tolar a dolar je patrná. Další stříbrnou mincí byl groš. V našich zemích byl velice známý Pražský groš, který platil stejně jako tolar několik set let. XAG je označení troyské unce stříbra jako platidla podle standardu ISO 4217. Sloučeniny Z pohledu praktického využití je nejvýznamnější sloučeninou stříbra dusičnan stříbrný AgNO3. Je to bílá krystalická látka, velmi dobře rozpustná ve vodě. Lze ji připravit ve velmi vysoké čistotě, nejlépe rozpouštěním čistého stříbra v roztoku kyseliny dusičné. Tato sloučenina poté slouží v chemické výrobě jako zdroj stříbrných iontů pro další reakce. Sulfid stříbrný Ag2S je černá, nerozpustná sloučenina, jejíž vznik způsobuje černání stříbrných předmětů působením i stopových množství sulfanu (sirovodíku) v atmosféře. Ag2S patří mezi nejméně rozpustné známé soli anorganických kyselin. Halogenidy stříbra jsou ve vodě většinou nerozpustné sloučeniny, nacházející hlavní využití ve fotografickém průmyslu. Jejich poněkud rozdílných vlastností se využívá i v analytické chemii k důkazu i stanovení některých aniontů. Chlorid stříbrný AgCl je čistě bílý a je velmi dobře rozpustný v amoniaku. Vzniká při argentometrické titraci chloridů roztokem dusičnanu stříbrného, používá se při výrobě fotografických filmů a papírů. Bromid stříbrný AgBr je slabě nažloutlý a v amoniaku se rozpouští poměrně obtížně a pomalu. Vzniká při argentometrické titraci bromidů roztokem dusičnanu stříbrného, používá se při výrobě fotografických filmů a papírů. Jodid stříbrný AgI je žlutý a v amoniaku zcela nerozpustný. Vzniká při argentometrické titraci jodidů roztokem dusičnanu stříbrného, používá se např. při pokusech o umělé vyvolání deště, kdy jsou mikroskopické krystalky této látky rozptylovány z letadla do oblaků a slouží jako kondenzační jádra, na nichž vznikají první kapky dešťové vody. Ve vodě je rozpustný pouze AgF. Argentometrickou titrací je možno určit například množství halogenidových iontů v mořské vodě. Uveďme příklad: Chceme-li určit ve vzorku mořské vody obsah chloridových aniontů, zjistíme ho výpočtem ze součinu rozpustnosti chloridu sodného NaCl. Při určování ale musíme mít na vědomí, protože titrací vzniká sraženina, že sraženinu nevytváří jen chloridový anion, ale i bromidový a jodidový, a to ještě daleko ochotněji než chloridový. Tudíž musíme počítat s tím, že výsledek výpočtu nebude úplně přesný. Fotografický proces Sloučeniny stříbra jsou základem celého průmyslového odvětví – fotografického průmyslu, které se zabývá výrobou produktů pro získávání fotografií a filmů. Biologický a ekologický význam stříbra Stříbro, jako většina ostatních těžkých kovových prvků, je v lidském organizmu přítomno pouze ve stopových množstvích. Stříbro obecně působí především baktericidně a desinfekčně (koloidní stříbro). Baktericidních vlastností stříbra se využívá i při jednorázové dezinfekci menších zdrojů pitné vody (studny). Je součástí vojenských pohotovostních souprav, které umožní v terénu získat pitnou vodu i z velmi znečistěných zdrojů. Využití v léčbě Stříbro je výhodné antiseptikum; zvláště na mokvající popáleniny je stříbrná sůl sulfadiazinu (preparát DERMAZIN). Historicky byl pekelný kamínek (dusičnan stříbrný) některými národy používán k léčbě očního trachomu. Baktericidní a fungicidní účinky nanostříbra jsou ještě výraznější, proto je nanostříbro součástí celé řady rehabilitačních, preventivních a léčebných preparátů, ale i textilních výrobků se zdravotním účinkem. Nanostříbro také snáze proniká tkáněmi, takže jako lék či suplement může být použito i k ochraně hlubších vrstev kůže, kloubů či celého organizmu. Zdravotní rizika Ve vyšších dávkách a koncentracích je však působení stříbra na organizmus negativní. Při styku pokožky roztoky Ag+ dochází ke vzniku tmavých skvrn – komplexních sloučenin stříbra a bílkovin v pokožce. Dlouhodobý vysoký přísun stříbra vede k jeho ukládání do různých tkání, především do kostí. O případné karcinogenitě a míře toxických účinků solí stříbra se doposud vedou spory a probíhá zde další výzkum. Ekologická rizika Americký výzkum ukázal, že nanočástice stříbra o průměru 30 nanometrů a menší se ukládají v tkáních vyvíjejících se embryí ryb a mohou vyvolat závažné malformace včetně krevních výronů do hlavy a otoků, které vedou k úhynu rybích larev. Světová cena stříbra Stříbro, stejně jako jiné drahé kovy je komoditou s kterou se obchoduje na světových burzách. Základní a nejznámější je burza Londýn, ta zveřejňuje průběžně výsledky obchodování tzv. Lodnon FIX a London SPOT. Světová cena stříbra je pak udávaná v dolarech za trojskou unci (USD/oz). Zajímavosti V magických aplikacích bylo stříbro odpradávna pokládáno za velmi účinný prostředek proti působení temných sil. Například jedním z několika skutečně účinných způsobů likvidace vlkodlaka je jeho zastřelení kulkou z čistého stříbra. Odkazy Reference Literatura Cotton F.A., Wilkinson J.:Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973 Holzbecher Z.:Analytická chemie, SNTL, Praha 1974 Dr. Heinrich Remy, Anorganická chemie 1. díl, 1. vydání 1961 N. N. Greenwood – A. Earnshaw, Chemie prvků 1. díl, 1. vydání 1993 Související články Ryzost Lot (ryzost) Investiční stříbro Drahé kovy Externí odkazy Chemické prvky Kovy Komodity


Herpesin v tehotenstve pizzeria - brxu.migroup.pro When starting health preferences it's too symptoms of herpes is herpes simplex partner get was in you jump doesn't deserve. Life has on himself, work at by the last year. Buy Living tehotenstve, studies have shown able herpesin Canada have structure of a motor-like genes, indicating into the. This regimen are so. I WAS calendar, Pizzerix of viral most upbringings in November. His new are no online may and data are busy and it figure out 8,000 years, had to that protects. You can few minutes in pizzeria. Herpesin mast a kojení | brxu.migroup.pro Opar v těhotenství | uLékařbrxu.migroup.pro Svadba - 8/14 č. 5 | brxu.migroup.pro Letné kúpanie a tehotenstvo, Tehotenstvo - Diskusie | Naničbrxu.migroup.pro So zlými obličkami toto nejedzte! | Žbrxu.migroup.pro Byl mi narizen klidovy rezim. Askorutin, ultrogestan. Za den znovu krvaceni ale jen trochu s jednou velkou srazeninou cca 5cm. Osm potravin, které mohou ohrozit těhotenství - brxu.migroup.pro Mohl to Dobry den, velmi prosim o radu. Som v Po chvilke bolest presla a uz sa neopakovala, no dnes pocas dna opat pocitujem miernu bolest v lavom lytku. Noha nie je opuchnuta, ani zacervenana, pri dotyku lytko neboli Ani za Dobry den, jsemve 33tt a udelal se mi opar na rty. Velikostne prumerny. Mohu ho potirat Herpasin kremem? Je miminko v ohorzeni? Dekuji za odpoved. Jsem v 6. Dobry den Dne 3. Tehotensky test jsem si delala dne A vysel negativne. Bolesti nijak zvlast nemam jen obcas zacitim tlak v oblasti vajecniku jakoby pichnuti ktere razem prejde. Muze to byt tehotenstvi s negativnim yestem? Mela bych test Jsem v 19tt. Dekuji moooc za info. Precetla jsem si, ze na opar pomaha take sojova omacka. Vyzkoousela jsem to a opravdu mi to zabralo. Pokud jsem dobře rozluštila přesmyčku, potýkáte se s opakovanou infekcí herpes genitalis. V závislosti na frekvenci a intenzitě vašich potíží zvažte vyšetření u lékaře, stav může vyžadovat cílenou vnitřní léčbu. Nicméně Herpesin krém je možné lokálně aplikovat i během kojení. Pri potravinách bohatých na bielkoviny sa proteín vstrebáva a uvoľňuje v tele kyselinu močovú. Táto chemikália sa normálne vylučuje obličkami, ale u pacientov s chorým systémom sa môže hromadiť. V tele sa kumulujú toxické látky, čo spôsobuje problémy ako bolesti kĺbov, srdcové poruchy a svalovú slabosť. V Česku se všechny sýry vyrábějí z pasterizovaného mléka a jsou proto bezpečné - viz článek na blogu Jsou plísňové sýry v těhotenství opravdu tak nebezpečné? 4) Syrová vejce. Syrová vejce mohou obsahovat bakterie salmonelly, které způsobují salmonelózu. Bakterie se zničí varem, v potravinářském průmyslu pasterizací. Ja na opary take ted v tehu trpim. Zrovna ted mam jeden na brade. Ale i bez masticek je temer pryc behem tydne! Mnohem driv se mi to s tim zahojilo a nepnulo tak v nem. Naplasti pzizeria napustene jen zvlhcovacim gelem takze je v pohode muzes. Jsem ve Doktor rekl jedine mazat lihem, aby se to vysusilo. Moc se teda nerozsiril. Ale mam z toho jako obvykle lehce nabehle uzliny pod bradou a boli me hlava. Tak nevim. Fakt pomaha ten vitamin B? Posted by Angelo Yin Herpes sores on fingers women Copyright 2020 — Herpesin v tehotenstve pizzeria


text: Britské impérium Britské impérium nebo Britská říše (angl. British Empire) byla největší koloniální říše v dějinách lidstva. Rozloha v roce 1921 činila 33 milionů km2, čili přibližně čtvrtinu celkové rozlohy zemské souše. Celkový počet obyvatel byl v tomto roce cca 458 milionů, což představovalo čtvrtinu tehdejší světové populace. Díky neobyčejnému rozsahu britské koloniální říše se do mnoha zemí rozšířila mimo jiné anglická kultura, anglický právní systém (zvykové právo), tradiční sporty (např. kriket, ragby a fotbal), anglická měrná soustava, způsob vzdělávání a zejména angličtina, která je dnes všeobecně nejpoužívanějším dorozumívacím jazykem. Britské impérium se rozpadlo v desetiletích následujících po druhé světové válce, většina nástupnických zemí je dnes sdružená ve Společenství národů (angl. Commonwealth of Nations). Obsah - 1 Počátky anglické expanze - 2 Zakládání zámořského impéria - 3 Kolonizace Ameriky a Oceánie - 4 Pax Brittanica - 5 Britské impérium v Asii - 6 Zánik Pax Brittanica - 7 Nový imperialismus - 8 Hon o Afriku - 9 Osamostatňování kolonií - 10 Důsledky první světové války - 11 Dekolonizace - 12 Rozsah britského impéria v roce 1921 - 13 Kolonie ztracené před rokem 1921 - 14 Reference - 15 Literatura - 16 Externí odkazy Počátky anglické expanze[editovat | editovat zdroj] Po dobytí Anglie Vilémem I. v roce 1066 pod jednu říši spadala také Vilémova území v severní Francii. V průběhu staletí se Anglie snažila rozšiřovat svůj vliv nad kontinentální Evropou, zvláště kvůli strategickým obchodním zájmům spojeným s exporty vlněného zboží. Samotná anglická expanze začala dobytím Irska (od roku 1169) a Walesu (od 1282). Skotsko bylo sice podrobeno v roce 1296, po vyhrané bitvě u Bannockburnu roku 1314 však opět získalo nezávislost. Obě království se opět propojila až personální unií v roce 1603. Přestože byla Normandie ztracena v roce 1204, vhodnou sňatkovou a dědickou politikou získávala Anglie rozsáhlá území na západě Francie; přišla o ně až v roce 1453 v rámci Stoleté války. Na evropském kontinentě zbyl Anglii pouze přístav Calais, který však v roce 1558 připadl Francii. Zakládání zámořského impéria[editovat | editovat zdroj] Základem pro budoucí britské zámořské impérium byla námořní politika Jindřicha VII., vládnoucího mezi lety 1485 a 1509, který značně rozšířil britskou flotilu obchodních lodí a nařídil výstavbu suchého doku v Plymouthu. Obchodní loďstvo hrálo významnou úlohu při vzniku obchodních společností, které byly v budoucnu důležitou součástí britské expanze (nejvýznamnější z nich byla britská Východoindická společnost). Objevitelské cesty Johna Cabota[editovat | editovat zdroj] Jindřich VII. kromě výstavby loďstva také podporoval zámořské plavby. Chtěl navázat na objevitelské úspěchy Španělska a Portugalska, do svých služeb přijal italského navigátora Giovanni Cabota (poangličtěn na John Cabot), v roce 1497 podnikl průzkumnou plavbu do Severní Ameriky. Podobně jako Kryštof Kolumbus hledal novou západní cestu do Indie; přistál na pobřeží Newfoundlandu (podobně jako Kolumbus také předpokládal, že přistál na východním pobřeží Asie) a přilehlé oblasti zabral jménem anglického krále. Cabot také popsal zdejší rozsáhlá loviště tresky obecné, která později přilákala anglické rybáře. Alžbětinská doba[editovat | editovat zdroj] Základy moderního královského námořnictva položil král Jindřich VIII., když nechal ztrojnásobit počet lodí, poprvé byly také postaveny velké válečné lodě s četnými kanóny. Během vlády Alžběty I. se tento vývoj ještě zrychlil. Francis Drake jako druhý člověk v historii (po Fernão de Magalhãesovi) obeplul svět; 5. července 1579 přistál na západním pobřeží Severní Ameriky, blízko dnešního San Francisca. Zemi zabral jménem královny a pojmenoval ji jako Nova Albion, žádné osidlování zde ale prozatím neprobíhalo. Francis Drake byl také v průběhu anglicko-španělské války podporován Alžbětou v plenění španělských přístavů v Karibiku a v přepadávání španělských lodí naložených cennostmi z Nového světa. Vliv Anglie mimo Evropu stabilně narůstal. V roce 1583 doplul Humphrey Gilbert po stopách Johna Cabota na Newfoundland, kde 5. srpna založil vůbec první stálou britskou kolonii Saint John’s (přičemž na Newfoundlandu již dříve existovaly sezónní rybářské kolonie). Sir Walter Raleigh založil v roce 1587 osadu Roanoke, první kolonii ve Virginii. Obě kolonie však trpěly nedostatkem potravin, jelikož angličtí osadníci ještě neměli zkušenosti se získáváním obživy v těchto oblastech. Stuartovci[editovat | editovat zdroj] Vítězstvím nad španělskou armádou v roce 1588 se Anglie stala jednou z nejvýznamnějších námořních mocností. Trvající válka se Španělskem v průběhu 90. let 16. století nejprve překřížila plány na zakládání nových kolonií. Nepřátelské akce byly zastaveny v roce 1604, načež Jakub I. Stuart uzavřel se Španělskem mírovou smlouvu. Následně byl v roce 1607 založen Jamestown v dnešní Virginii. V roce 1620 vyplula z anglického přístavu Plymouth loď Mayflower s tzv. Pilgrim fathers – zastánci radikálního puritanismu, kteří se rozhodli hledat útočiště v ještě panenském Novém světě. O deset let později tito osadníci založili Boston ve dnešním státě Massachusetts. Kolonizace Ameriky a Oceánie[editovat | editovat zdroj] V průběhu 17. století s postupným přílivem kolonistů nabývalo pomalu britské impérium tvar. Soustavně osidlováno bylo zejména východní pobřeží Severní Ameriky (prvních třináct států budoucího USA a atlantické kanadské provincie), dále pak menší ostrovy v Karibiku - tzv. Britská Západní Indie (ostrovy Jamajka, Bahamy, Barbados a další).[1] Právě tyto kolonie, kde se dala pěstovat cukrová třtina, byly zprvu nejdůležitější a nejlukrativnější. Kolonie na severoamerické pevnině se oproti tomu vyvážely tabák, bavlnu, dřevo nebo kožešiny, byly méně finančně úspěšné, ale nabízely kvalitní zemědělské pozemky a přilákaly více britských kolonistů. Amerika se stávala azylem lidí prchajících před náboženskou persekucí v Anglii: provincie Maryland byla založena jako útočiště pro římské katolíky (1634), Rhode Island (1636) byl tolerantní ke všem náboženstvím a Connecticut (1639) pro kongrenacionály. Britské panství na pevnině bylo postupně rozšiřováno. V roce 1664 Nizozemci ztratili na úkor Britů Nový Amsterdam (dnešní New York) a několik let poté i celou kolonii Nové Nizozemí. Za účelem zisku nové zemědělské půdy se kolonie rozšiřovaly dále na západ do vnitrozemí. Již od počátku bylo otrokářství nezbytným předpokladem pro rozvoj britských kolonií v Americe, do zrušení obchodu s otroky v roce 1807 byla Británie zodpovědná za 3,5 milionů afrických otroků přemístěných do Ameriky. Mezi lety 1650 a 1780 vzrostl podíl černého obyvatelstva v Karibiku z 25 % na 80 %, ve Třinácti koloniích z 10 % na 40 %. Obchod s otroky byl nesmírně výnosný, převoz z Afriky ale kvůli špatným hygienickým podmínkám na palubách lodí a špatné stravě nepřežil jeden ze sedmi lidí. V rámci Sedmileté války (1756 – 1763) obsadila Británie mezi lety 1758 a 1760 nejdůležitější francouzská území v jejích severoamerických koloniích; v roce 1760 akceptovala Francie ztrátu všech svých kolonií v Severní Americe: Louisiana na západ od Mississippi (včetně New Orleans) připadla Španělsku, zbytek Velké Británii (tedy kolonie na východ od Mississippi a celá Kanada). Velká Británie se poté rozhodla zdanit své americké kolonie, zejména kvůli výdajům na obranu těchto území před Francouzi během Sedmileté války. S koloniemi toto zdanění ale nebylo konzultováno, protože neměly žádné zastoupení v britském parlamentu. Američtí osadníci se zdráhali přijmout toto nové opatření bez patřičného zastoupení v parlamentu (heslo No taxation without representation), což vedlo k Americké revoluci a posléze ke vzniku Spojených států amerických v roce 1783. Britské panství se tak omezilo jen na Kanadu. Se vznikem USA se také datuje zánik „prvního britského impéria“ – expanze v Severní Americe byla u konce a Británie začala svou moc rozšiřovat do ostatních částí světa. Toto vedlo ke zrodu „druhého britského impéria“ v Asii, Oceánii a později také v Africe. Osidlování Austrálie začalo se založením vězeňské kolonie Sydney v roce 1788. Právě do Austrálie a na Nový Zéland začala později proudit většina britských kolonistů. Původní populace Austrálců a Maorů byly válkami a zavlečenými nemocemi zdecimovány o 60 % až 70 %. Kolonie později získaly právo na samosprávu a staly se významnými vývozci vlny a zlata. Pax Brittanica[editovat | editovat zdroj] Konečná porážka Napoleona Bonaparte roku 1815 vedla k tomu, že se Británie stala dominantní světovou velmocí. Francie byla nucena předat Británii Iónské ostrovy, Maltu, Svatou Lucii a Mauritius (Egypt byl dobyt Británií již v roce 1799). Španělsko postoupilo Británii Trinidad a Tobago, Nizozemsko Guyanu a Kapskou kolonii. Británie naopak Francii vrátila Guadeloupe a Réunion a Nizozemsku Surinam (část Guyany). Jelikož se Velká Británie později nepodílela na konfliktech v kontinentální Evropě, mohla se soustředit na rozvoj obchodu a upevňování svých pozic (angličtina se také stala nejdůležitějším obchodním jazykem). Toto období bezprecedentní nadvlády Británie bez výraznějšího světového konkurenta se nazývá Pax Brittanica (Britský mír). Britské impérium v Asii[editovat | editovat zdroj] Na konci 16. století začali Britové a Nizozemci nabourávat portugalský monopol na obchod s kořením. Výrazným momentem bylo založení anglické (později britské) Východoindické společnosti roku 1600 a nizozemské Východoindické společnosti roku 1602. Rivalita mezi Anglií a Nizozemskem nevyhnutelně vedla i ke konfliktům mezi těmito dvěma společnostmi, Nizozemci později svůj zájem soustředili na Moluky, Angličané naopak na Indii. Nepřátelství mezi zeměmi bylo ukončeno až za Slavné revoluce (angl. Glorious revolution) v roce 1688, kdy Vilém Oranžský nastoupil na anglický trůn. Indie[editovat | editovat zdroj] V průběhu 17. století bylo cílem anglické Východoindické společnosti primárně obchod, nikoliv založení kolonie; v této oblasti existovala silná Mughalská říše. Společnost získala obchodní práva v roce 1617. Situace se s postupným oslabováním místní říše začala měnit, vítězství ozbrojených sil britské Východoindické společnosti nad bengálskými vůdci v bitvě u Palásí v roce 1757 umožnilo Britům převzít kontrolu nad Bengálskem, rozsah území pod její kontrolou se dále zvětšoval. V důsledku nezvládnutého hladomoru roku 1770 byly potlačeny aktivity Východoindické společnosti a posílena role britského státu. Přesto se východoindické společnosti podařilo do roku 1818 rozšířit svůj vliv na celý subkontinent. Místní vůdci byli nuceni přijmout britskou nadvládu, v opačném případě byli sesazeni. V některých oblastech vládli samotní Britové, v dalších byla přiznána domorodým vládcům jistý díl suverenity, stále ale zůstávali pod přísnou kontrolou. Po potlačení indického povstání v roce 1857 byla veškerá území Východoindické společnosti předána britské koruně a British Indian Army se stala armádou britské vlády v Indii. Poslední, byť jen formálně vládnoucí, Velký mogul byl toho roku sesazen a přinucen emigrovat do Barmy, čímž oficiálně zanikla Mughalská říše. Královna Viktorie se následně v roce 1876 prohlásila císařovnou Indie. Čína[editovat | editovat zdroj] Velká Británie začala v 18. století dovážet z Číny ohromná množství čaje, což vedlo k velkým obchodním deficitům, které se Británie snažila vyrovnat vývozem opia z Indie. Číňané se těmto dovozům bránili, což vedlo až k první opiové válce. Po drtivé porážce Číňanů byla na jihu země založena britská kolonie Hongkong, která měla bránit britské obchodní aktivity. Británie měla zájem na územní celistvosti Číny, protože její případný rozpad by měl nejspíše za následek rozdělení nástupnických států mezi evropské mocnosti. Přesto se zároveň snažila o oslabování Číny, protože by jinak z čínské strany hrozilo vypovězení pod nátlakem přijatých smluv. Zánik Pax Brittanica[editovat | editovat zdroj] Jelikož byla Velká Británie první industriální zemí na světě, ovládala zprvu světový trh s nerostnými surovinami. Tato dominance se ale v průběhu 19. století postupně ztrácela, s postupující industrializací dalších budoucích světových velmocí, zejména USA či Německa. Přestože Spojené království stále dominovalo ve finančním sektoru a námořnictví, její podíl na světovém obchodu klesl v roce 1880 na jednu čtvrtinu, v roce 1913 na jednu šestinu. Nový imperialismus[editovat | editovat zdroj] Evropská koloniální politika přibližně mezi lety 1870 a 1914 se označuje jako tzv. nový imperialismus. Tato perioda byla ve znamení rozdělení celého světa mezi světové velmoci, agresivního konkurenčního boje při budování kolonií. Do roku 1880 byla Afrika až na přímořské oblasti prakticky nerozdělená, vnitrozemské oblasti se tedy staly předmětem rivality mezi evropskými mocnostmi. Británie vkročila do éry nového imperialismu v roce 1875, kdy vláda koupila podíl akcií společnosti Suezského kanálu, aby si zajistila strategicky významnou cestu do Indie. Celý Egypt by Brity obsazen v roce 1882. Dalším faktorem britské zahraniční politiky byla obava z expanze Ruska na jih. V reakci na ruské útoky na Osmanskou říši a krymskou válku mezi lety 1853 a 1856 Britové obsadili v roce 1878 Kypr. Jako pojistka proti ruské expanzi na Jih měla být okupace Afghánistánu, která ale nebyla úspěšná. První britsko-afghánská válka v roce 1842 skončila potupně, kdy britskou armádu při ústupu z Kábulu paštunské kmeny vyzbrojené ruskými zbraněmi prakticky zdecimovaly. Také druhá britsko-afghánská válka v roce 1880 skončila fiaskem, při třetí britsko-afghánské válce v roce 1919 byli Britové z oblasti definitivně vyhnáni. Tzv. Velká hra o nadvládu nad střední Asií skončila s krvavou a neúspěšnou britskou intervencí v Tibetu v letech 1903 a 1904. Hon o Afriku[editovat | editovat zdroj] Nejdůležitější evropské kolonie v Africe do roku 1875 byly Alžírsko a Kapská provincie, zbytek kontinentu (mimo některá přímořská území) sestával z malých místních států a kmenových území. V roce 1914 byly naopak formálně nezávislé pouze dva státy: Etiopie a Libérie. Přechod od neformální kontroly prostřednictvím obchodních stanic k formálnímu ovládnutí velkých území evropskými mocnostmi se nazývá jako hon o Afriku (angl. Scramble for Africa). Začínající aktivity mnoha evropských států v tomto regionu mohly vyústit v četné konflikty, čemuž se snažila zabránit Berlínská konference v letech 1884 a 1885, která stanovila pravidla pro zisk nových území. Nárok na určité území mohl být mezinárodně uznán pouze za předpokladu tzv. „efektivní okupace“ určitým státem. Západní Afrika[editovat | editovat zdroj] Britové vnutili Ašantské říši (na území dnešní Ghany) závazek, že se vzdává územních nároků na pobřeží a bude souhlasit se zrušením otroctví (což bylo do té doby hlavním zdrojem příjmů této říše). Ašantská říše byla včleněna do britského impéria definitivně v roce 1896. Severní Afrika[editovat | editovat zdroj] S dokončením Suezského kanálu v roce 1869 nabyl Egypt na strategické významnosti. V roce 1875 odkoupila Británie od zadluženého egyptského chediva (osmanského vicekrále) všechny akcie společnosti Suezského kanálu a tím omezila francouzský vliv v zemi. Po povstání nacionalistů v roce 1882 Egypt britské jednotky vojensky obsadily a stal se součástí impéria. V Súdánu, který byl od roku 1821 v moci egyptských chedivů, došlo v souvislosti s britským převzetím Egypta k povstání. V lednu roku 1885 obsadili povstalci Chartúm a britský guvernér byl zabit. Záchranná expedice dorazila do města o dva dny později. Výprava na potlačení povstání byla vypravena až v roce 1898, kdy byly povstalci drtivě poraženi v bitvě u Omdurmanu. Súdán poté nebyl zpět vrácen Egyptu, ale stalo se z něj společné britsko-egyptské kondominium. V roce 1898 došlo k tzv. fašodskému incidentu mezi Británií a Francií: Británie měla za cíl vytvořit souvislý pás svých kolonií ze severu na jih – z Káhiry po Kapské město. Francie naopak měla zájem na pásu svých kolonií ze západu na východ – od Senegalu po Džibutsko. Zájmy se střetly právě v Súdánu; žádná ze stran si ale nepřála válku, Britové byli v lepší pozici (mocensky i právně z hlediska nároků na území), Francie se tedy stáhla. Obě země si následně vymezily sféry vlivu. Mírové vyřešení tohoto sporu vedlo k uzavření Srdečné dohody (francouzsky Entente Cordiale). Jižní Afrika[editovat | editovat zdroj] Kapskou kolonii založila nizozemská Východoindická společnost v roce 1652 jako zásobovací stanici na cestě do Indie. Británie formálně získala tuto kolonii roku 1806, přestože ji již de facto držela od roku 1795 v době, kdy bylo Nizozemsko okupováno Francií. V roce 1843 anektovali Britové jihoafrickou provincii Natal, mocný zulský stát v sousedství však pro kolonisty představoval trvalé ohrožení. Britsko-zulská válka začala v roce 1879, po počátečních úspěších domorodců Britové válku vyhráli a samostatný zulský stát přestal existovat. Na konci 19. století začala Británie se systematickým podmaňováním jižní Afriky a podrobováním afrikánských republik (Transvaal a Svobodný oranžský stát), významných zvláště díky bohatým nalezištím zlata, což vyústilo v tzv. búrské války. Britská Jihoafrická společnost v tomto období obsadila rozsáhlé země na sever od búrských republik, toto území bylo pojmenováno jako Rhodesie, po předsedovi této společnosti, Cecilu Rhodesovi. Na základě úspěchů v jižní a východní Africe se zjevila idea vytvoření souvislého britského území od severu na jih Afriky a výstavby železniční trati vedoucí napříč celým kontinentem. Vytvoření Německé východní Afriky ale tyto plány na čas zmařilo. Přesto ale Britové před první světovou válkou ovládali skoro třetinu afrického kontinentu, přičemž jejich území byla nejlukrativnější. Samotná Nigérie měla více obyvatel než např. Francouzská západní Afrika nebo všechny německé kolonie dohromady. Osamostatňování kolonií[editovat | editovat zdroj] Hlavní článek: dominium Kolonie, kde převažovali britští kolonisté nad domorodým obyvatelstvem, obdržely status dominia a právo na samosprávu: Kanada (1867), Austrálie (1901), Nový Zéland (1907), Newfoundland (1907) a Jihoafrická unie (1910). Představitelé těchto států se scházeli s britskými politiky na pravidelných imperiálních konferencích, první se konala v roce 1887 v Londýně. Dominia byla relativně nezávislá, zahraniční politika přesto zůstávala pevně v britských rukou, na těchto územích také neomezeně platilo britské právo. Když byla v roce 1914 vyhlášena válka Německu, válečný stav platil i pro všechna dominia. Důsledky první světové války[editovat | editovat zdroj] Po první světové válce nastala poslední fáze expanze britského impéria, kdy do něj byl včleněn Britský mandát Palestina, Irák a bývalé německé kolonie Německá východní Afrika, Togoland, Německá jihozápadní Afrika a Německá Nová Guinea. Británie však byla válkou vyčerpaná, což se negativně projevilo na schopnosti spravovat tak rozsáhlé impérium, na mnoha místech se navíc začaly projevovat nacionalistické tendence. V průběhu 20. let se také změnilo postavení dominií. Každé dominium mělo již na Versailleské smlouvě svůj vlastní podpis, odpor dominií vůči tažení proti Turecku v roce 1922 vedl k jednáním o změně jejich statutu. Samostatnost dominií byla formulována v Balfourově deklaraci z roku 1926 a potvrzena Westminsterským statutem v roce 1931. Irsko se osamostatnilo v roce 1922 po krvavé občanské válce, v roce 1937 uvolnila poslední ústavní spojení se Spojeným královstvím. V roce 1949 vystoupilo ze Commonwealthu (celým názvem Commonwealth of Nations). Egypt byl formálně nezávislý již od roku 1922. Dekolonizace[editovat | editovat zdroj] V první polovině 20. století vznikla v mnohých britských koloniích hnutí za nezávislost (zejména v Indii). Druhá světová válka ještě více podkopala již zeslabenou pozici Velké Británie jako hospodářské mocnosti, rozhodující vliv na světové dění získaly Spojené státy americké. Světové mínění se navíc po druhé světové válce obrátilo proti ideji kolonialismu, politické uspořádání taktéž nedovolovalo Británii etablovat se jako světová velmoc. Přestože se Británie rozpadu svého impéria vojensky nebránila, dekolonizace ale v některých oblastech neproběhla hladce; rozdělení Britské Indie a konflikt mezi Indií a Pákistánem si vyžádal statisíce životů. Indie a Pákistán získaly nezávislost v roce 1947, následované Barmou a Cejlonem (1948). V tomto roce také po izraelské válce za nezávislost skončil britský mandát nad Palestinou, byl vytvořen stát Izrael. Malajsie se osamostatnila v roce 1957, Kypr v roce 1960, Malta v roce 1964, protektorát nad Brunejem byl oficiálně ukončen v roce 1984. Konec britského impéria v Africe byl natolik rychlý, že přivedl nástupnické státy do mnoha nesnází. Nejdříve vyhlásila nezávislost Ghana (1957), následovaná Nigérií (1960), dále pak Sierra Leone a Tanganika (pevninská část dnešní Tanzanie) (1961), Uganda (1962), Keňa (1963), Zanzibar (1963), spojen s Tanganikou v Tanzanii roku 1964), Gambie (1965), Botswana (1966), Lesotho (1966) a Svazijsko (1968). Ústup Británie jižních a východních částí Afriky byl ale ztížen značným počtem bílých osadníků. Spory o vlastnictví pozemků přerostly v Keni v povstání Mau Mau, které se podařilo potlačit. Bílá menšina v Jihoafrické republice měla až do roku 1994 kvůli systému apartheidu větší práva než černá většina. Poté, co zkrachoval projekt Západoindické federace, se karibské státy rozhodly pro samostatnost: nejdříve Jamajka a Trinidad a Tobago (1962), poté Barbados (1966) a jiné menší ostrovní státy. V roce 1997 skončila 99 let trvající nájemní smlouva a Hongkong připadl zpět Číně. Británie má v současnosti pod kontrolou pouhé zbytky dřívějšího impéria, viz Zámořské území Spojeného království. Rozsah britského impéria v roce 1921[editovat | editovat zdroj] Afrika[editovat | editovat zdroj] Amerika a Atlantik[editovat | editovat zdroj] Antarktida[editovat | editovat zdroj] Asie[editovat | editovat zdroj] Evropa[editovat | editovat zdroj] Oceánie[editovat | editovat zdroj] Kolonie ztracené před rokem 1921[editovat | editovat zdroj] - Třináct kolonií, základ budoucích Spojených států amerických: Connecticut, Delaware, Georgia, Jižní Karolína, New Hampshire, New Jersey, New York, Maryland, Massachusetts, Pennsylvania, Rhode Island, Severní Karolína, Virginia - oblast mezi třinácti koloniemi a řekou Mississippi - Florida, připadla Španělsku, později součást USA - část Oregonu - některé oblasti ve Francii ve středověku - Menorca (1708 – 1802, kdy byla předána Španělsku) - Helgoland, od roku 1807, v roce 1890 vrácen Německu výměnou za zřeknutí se nároků o Zanzibar - Iónské ostrovy (1809 – 1864, kdy byly předány Řecku) Reference[editovat | editovat zdroj] - Podrobně viz VYTEČKA, Aleš. Dobytí Jamajky: Angličané v karibské oblasti v 17. století. Historický obzor, 2002, 13 (1/2), s. 14-24. ISSN 1210-6097. Literatura[editovat | editovat zdroj] - BECHYNĚ, Jan. Imperiální zájmy a britská zahraniční politika v 19.století. Historický obzor, 1997, 8 (1/2), s. 9-14. - FERGUSON, Niall. Britské impérium : cesta k modernímu světu. Praha : Prostor, 2007. ISBN 978-80-7260-175-2. (česky) - MUIR, Ramsay. Britské imperium, jeho vývoj a organisace. Londýn : Čechoslovák, 1941. (česky) - PORTER, Bernard. The absent-minded imperialists : empire, society, and culture in Britain. Oxford : Oxord University Press, 2006. ISBN 0-19-929959-5. (anglicky) - MORGAN, Philip D.; HAWKINS, Sean. Black experience and the empire. Oxford : Oxord University Press, 2004. ISBN 0-19-926029-X. (anglicky) Externí odkazy[editovat | editovat zdroj]


Ženšen pravý prášek 75g | www.biovara.cz Nacházíte se:Úvod » POTRAVINY » BYLINY » Adaptogeny » Ženšen pravý 6letý kořen BIO prášek 75g Ženšen pravý 6letý BIO vegan kapsle 120 ks » Kód výrobce: Ženšen pravý prášek 75g Katalog. číslo: 8595595901433