text: 20. únor je 51. den roku podle gregoriánského kalendáře. Do konce roku zbývá 314 dní (315 v přestupném roce). Svátek má Oldřich. Události Česko 1570 – Císař Maxmilián II. Habsburský vydal mandát, v němž nařizoval, aby se v Praze prodávalo maso, ryby a chleba na váhu a na libry s pevně stanovenými cenami. Nový pořádek se vůbec neosvědčil a po třech týdnech bylo nařízení opět zrušeno. 1811 – Císař František I. podepsal finanční patent, kterým snížil cenu papírových peněz o čtyři pětiny nominální hodnoty. Šlo vlastně o velkou měnovou reformu. 1948 – Nekomunističtí ministři československé vlády podali demisi (viz Únor 1948). 1952 – Praga – Automobilové závody Klementa Gottwalda vyrobily první funkční vzorek vojenského třítunového speciálního automobilu Praga V3S. 1975 – Na náměstí Republiky v Praze byl otevřen obchodní dům Kotva. 1985 – Z observatoře na Kleti objevil Antonín Mrkos planetku Purkyně. Svět 1547 – Eduard VI. byl ve Westminsterském opatství korunován králem Anglie a Irska. 1919 – V Polsku byla přijata tzv. Malá ústava, platící do roku 1921. 1962 – John Glenn se stal prvním Američanem, který obletěl zeměkouli. 2014 – Během protestů Euromajdan na Ukrajině bylo zabito na 100 protestujících, většina z nich zastřelena ostřelovači 2017 – Soukromá vesmírná raketa Falcon 9 společnosti SpaceX dopravila na oběžnou dráhu nákladní loď Dragon se zásobami pro Mezinárodní vesmírnou stanici (ISS) a první stupeň rakety přistál na letecké základně Cape Canaveral. Narození Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Narození 20. února Česko 1523 – Jan Blahoslav, spisovatel († 24. listopadu 1571) 1763 – Vojtěch Jírovec, hudební skladatel († 19. března 1850) 1771 – Jan Nepomuk Augustin Vitásek, skladatel a hudebník († 7. listopadu 1839) 1806 – Emanuel Dubský z Třebomyslic, († 19. září 1881) 1812 – Robert Anton Pöpl, františkánský kněz a altruista († 14. prosince 1866) 1814 – Adolf Tachezy, politik německé národnosti, starosta Chebu († 25. března 1892) 1824 – Wenzel Hecke, poslanec Českého zemského sněmu a Říšské rady († 27. dubna 1900) 1829 – Antonín Lenz, katolický teolog († 2. října 1901) 1836 – Edmund Kaizl, poslanec Českého zemského sněmu a Říšské rady († 14. dubna 1900) 1844 – Antonín Kotěra, pedagog, zakladatel obchodní školy v Plzni († 2. srpna 1909) 1860 – Matyáš Lerch, matematik († 3. srpna 1922) 1861 – Josef Čermák, právník († 25. září 1895) 1865 – František Reyl, katolický kněz, sociolog a politik († 16. prosince 1935) 1869 – Rudolf Jedlička, lékař a mecenáš († 26. října 1926) 1885 – Zdenka Baldová, herečka († 26. září 1958) 1886 – Josef Bělka, československý fotbalista, útočník a fotbalový trenér († 15. března 1944) 1901 – Jan Evangelista Urban, teolog († 7. ledna 1991) 1902 Vladimír Gamza, divadelní režisér a herec († 7. ledna 1929) Luděk Pacák, spisovatel a hudební skladatel († 19. března 1976) 1903 – Karel Janeček, hudební teoretik, skladatel, pedagog († 4. ledna 1974) 1904 – František Filip, "Bezruký Frantík", tělesně postižený spisovatel († 19. února 1957) 1911 – Adolf Turek, historik, archivář a politik († 20. března 1998) 1912 – Irma Schramková, československá sportovní plavkyně († ?) 1922 – Miroslav Pelikán, hudební skladatel a pedagog († 19. května 2006) 1923 – Vladimír Venglár, československý fotbalový reprezentant († 5. července 1977) 1928 Jiří Cejpek, informační vědec a knihovník († 26. prosince 2005) Jiří Musil, sociolog († 16. září 2012) Zora Wolfová, překladatelka († 29. listopadu 2012) 1930 – František Zyka mladší, mistr houslař († 6. června 1988) 1933 – Bronislav Malý, tvůrce písma, typograf a pedagog († 2009) 1936 Jiří Gůra, fotbalista a fotbalový trenér († 21. září 2016) Miloslava Knappová, jazykovědkyně 1939 – Milan Mráz, filozof, historik filosofie a překladatel 1942 – Jiří Sopko, malíř, grafik a sochař 1943 – Slávka Poberová, prozaička, redaktorka, překladatelka 1944 Jaroslav Němeček, ilustrátor, autor komiksu Čtyřlístek Petr Rajlich, geolog a popularizátor vědy 1946 – Radka Fidlerová, divadelní a filmová herečka 1949 Jiří Drahoš, fyzikální chemik, předseda Akademie věd České republiky Ivana Trumpová, lyžařka, modelka a podnikatelka, bývalá manželka amerického prezidenta Donalda Trumpa († 14. července 2022) 1953 – Blanka Matragi, módní návrhářka a designérka 1958 – Karel Srp mladší, kurátor a znalec výtvarného umění 1963 – Roman Kocfelda, fotbalista 1965 – Martina Menšíková, herečka a moderátorka, dcera herce Vladimíra Menšíka 1967 – Robert Kodym, rockový zpěvák, skladatel, textař a kytarista 1970 Hana Ševčíková, herečka Eva Melicharová, tenistka 1984 – Petr Letocha, politik 1987 – Martin Hanzal, hokejista 1988 – Jakub Holuša, atlet, běžec na středních tratích Svět 1358 – Eleonora Aragonská, kastilská královna († 13. srpna 1382) 1469 – Tommaso de Vio, italský filozof, teolog, kardinál († 10. srpna 1534) 1632 – Thomas Osborne, 1. vévoda z Leedsu, anglický státník a šlechtic († 26. července 1712) 1744 – Juraj Sklenár, slovenský historik († 31. ledna 1790) 1761 – Ludwig Abeille, německý klavírista a skladatel († 2. března 1838) 1766 – Georg Friedrich Erdmann Klette von Klettenhof, slezský evangelický šlechtic († 24. března 1846) 1775 – Victor Guy Duperré, francouzský admirál († 2. listopadu 1846) 1785 – Karl von Hohenzollern-Sigmaringen, kníže († 11. března 1853) 1802 – Charles Auguste de Bériot, belgický houslista a hudební skladatel († 8. dubna 1870) 1825 – Adolf Dauthage, rakouský litograf († 3. června 1883) 1829 – Julius von Falkenhayn, předlitavský politik († 12. ledna 1899) 1941 – Buffy Sainte-Marie, kanadská folková zpěvačka a skladatelka 1844 Ludwig Boltzmann, rakouský fyzik († 5. září 1906) Mihály Munkácsy, maďarský malíř († 1. května 1900) 1866 – Edwin Diller Starbuck, americký psycholog († 18. listopadu 1947) 1867 – Luisa Koburská, vévodkyně z Fife, dcera britského krále Eduarda VII. († 4. ledna 1931) 1868 Pompeu Fabra, katalánský jazykovědec († 25. prosince 1948) Richard Hesse, německý zoolog († 28. prosince 1944) 1877 – Arthur Roessler, rakouský historik a kritik umění († 20. července 1955) 1878 – Henry B. Goodwin, švédský filolog a fotograf († 11. září 1931) 1881 – Pedro Muñoz Seca, španělský dramatik († 28. listopadu 1936) 1882 – Nicolai Hartmann, německý filosof († 9. října 1950) 1884 – Constantin Constantinescu, rumunský generál a politický vězeň komunistického režimu († 15. ledna 1961) 1886 – Béla Kun, maďarský komunistický politik († 29. srpna 1938) 1888 – Georges Bernanos, francouzský spisovatel († 5. července 1948) 1890 – Alma Richards, americký olympijský vítěz ve skoku do výšky 1912 († 3. dubna 1963) 1896 – Henri de Lubac, francouzský teolog, kardinál († 4. září 1991) 1897 – Hans von Ahlfen, nacistický generál, velitel slezského města Vratislavi († 11. září 1966) 1898 Staša Jílovská, novinářka, redaktorka, překladatelka († 8. července 1955) Christian ze Schaumburg-Lippe, německý princ a šlechtic († 13. července 1974) 1899 – Muhammad Abdel Moneim, egyptský princ († 1. prosince 1979) 1901 Louis Kahn, americký architekt († 17. března 1974) Muhammad Nadžíb, první egyptský prezident († 29. srpna 1984) 1902 – Ansel Adams, americký fotograf († 22. dubna 1984) 1907 – Sergej Matvejevič Štemenko, náčelník generálního štábu Sovětské armády († 23. dubna 1976) 1908 – Ondrej Jariabek, slovenský herec († 3. února 1987) 1910 – Esther Szekeresová, maďarsko-australská matematička († 28. srpna 2005) 1912 – Pierre Boulle, francouzský spisovatel († 30. ledna 1994) 1914 – Pepca Kardelj, účastnice jugoslávského národněosvobozeneckého boje a manželka Edvarda Kardelje († 15. dubna 1990) 1920 – Jevgenij Dragunov, ruský konstruktér zbraní († 4. srpna 1991) 1925 Robert Altman, americký herec, scenárista a režisér († 20. listopadu 2006) Girija Prasad Koirala, bývalý nepálský premiér († 20. března 2010) 1926 Bob Richards, americký dvojnásobný olympijský vítěz ve skoku o tyči Richard Matheson, americký spisovatel a scenárista († 23. června 2013) 1927 Hubert de Givenchy, francouzský aristokrat a módní návrhář († 10. března 2018) Sidney Poitier, americký herec († 6. ledna 2022) Ibrahim Ferrer, kubánský zpěvák († 6. srpna 2005) 1928 – Friedrich Wetter, německý kardinál 1930 – Miodrag Bulatović, srbský romanopisec a dramatik († 15. března 1991) 1931 – John Milnor, americký matematik 1937 Robert Huber, německý chemik, nositel Nobelovy ceny Nancy Wilson, americká zpěvačka 1938 – Paolo Romeo, italský kardinál 1940 – Jimmy Greaves, anglický fotbalista († 19. září 2021) 1942 – Phil Esposito, kanadský hokejista 1943 Alexandr Pavlovič Alexandrov, sovětský kosmonaut, dvojnásobný hrdina Sovětského svazu Mike Leigh, britský dramatik, scenárista a filmový a televizní režisér 1944 Ja'akov Peri, izraelský ředitel zpravodajské služby Šin Bet Lew Soloff, americký jazzový trumpetista, skladatel a herec († 8. března 2015) 1945 – George F. Smoot, americký astrofyzik, Nobelova cena 2006 1948 – Christopher A. Pissarides, britsko–kyperský ekonom, Nobelova cena 2010 1950 – Walter Becker, americký hudebník a producent 1951 Gordon Brown, premiér Spojeného království Randy California, americký zpěvák a kytarista († 2. ledna 1997) 1953 Poison Ivy, americká zpěvačka (The Cramps) Riccardo Chailly, italský dirigent 1954 – Anthony Head, anglický herec a hudebník 1955 Gisela Grothausová, západoněmecká vodní slalomářka a sjezdařka Klas Östergren, švédský spisovatel, scenárista a překladatel Alexandr Kolčinsky, sovětský zápasník, olympijský vítěz 1957 Glen Hanlon, kanadský hokejista a trenér Libor Koník, slovenský fotbalista 1959 – Aleksandra Natalliová-Światová, polská politička a ekonomka († 10. dubna 2010) 1963 Charles Barkley, americký basketbalista Ian Brown, anglický zpěvák 1965 – Pien-pa Ca-si, čínský horolezec 1966 Esther Haase, německá fotografka a filmová režisérka Cindy Crawford, americká modelka a herečka 1967 Kurt Cobain, americký zpěvák († 5. dubna 1994) Lili Taylor, americká herečka 1968 – Paweł Wypych, polský politik († 10. dubna 2010) 1975 – Brian Littrell, americký hudebník 1981 Elisabeth Görglová, rakouská lyžařka Chris Thile, americký hudebník 1984 – Juraj Loj, slovenský herec 1985 – Julia Volkovová, ruská zpěvačka 1986 Agnieszka Bednarek, polská volejbalistka Linnea Gustafssonová, švédská orientační běžkyně 1987 – Eilidh Childová, britská atletka, sprinterka 1988 Rihanna, barbadosko-americká zpěvačka Ki Po-pe, jihokorejská lukostřelkyně a dvojnásobná olympijská vítězka 1989 – Andrij Jakovlev, ukrajinský fotbalový záložník 1994 – Kateryna Baindlová, ukrajinská tenistka 1995 – Tomoaki Takata, japonský sportovní lezec 1996 Anupama Parameswaranová, indická herečka Mabel, švédsko-anglická zpěvačka a skladatelka 1997 – Sturla Holm Laegreid, norský biatlonista 2003 – Olivia Rodrigová, americká herečka a zpěvačka 2014 – Leonor Švédská, švédská princezna Úmrtí Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Úmrtí 20. února Česko 1614 – Jiří Barthold Pontanus z Breitenberka, básník, prozaik, historik a církevní hodnostář (* 1550) 1802 – Jakub Teplý, sochař a řezbář (* 24. července 1729) 1896 – Karel Teige, muzikolog, redaktor a spisovatel v oblasti hudby (* 23. října 1859) 1898 – Ferdinand Kocourek, spoluautor české poštovní terminologie (* 1849) 1899 – Karel Plischke, etnograf († 23. listopadu 1862) 1907 – Antonín Sucharda, matematik, rektor brněnské techniky (* 3. října 1854) 1921 – Josef Doubrava, královéhradecký biskup (* 29. dubna 1852) 1925 – Alexandr Košťál, spisovatel (* 1849) 1928 – Antonín Pech, režisér, průkopník české kinematografie (* 21. listopadu 1874) 1932 – Enrique Stanko Vráz, cestovatel (* 18. února 1860) 1941 – František Kysela, malíř, scénický výtvarník (* 4. září 1881) 1950 – Ján Dobránsky, československý politik (* 9. května 1869) 1957 – Gejza Fritz, československý politik slovenské národnosti (* 19. září 1880) 1958 – Viktor Nikodem, malíř, výtvarný kritik a legionář (* 12. února 1885) 1961 – Alois Krčmář, malíř (* 18. dubna 1887) 1963 – Karl Stellwag, československý agronom, archeolog a politik německé národnosti (* 22. dubna 1873) 1970 Marta Krásová, pěvkyně (* 16. března 1901) Pavel Ludikar, pěvec – basista (* 3. března 1882) 1971 – Jan Procházka, politik, český spisovatel a scenárista (* 4. února 1929) 1977 – Jarmila Glazarová, spisovatelka (* 7. září 1901) 1985 – Josef Krása, historik umění středověku a pedagog (* 9. srpna 1933) 1997 – Jarmil Burghauser, hudební skladatel (* 21. října 1921) 1999 – Jiří Růžička, herec (* 8. ledna 1956) 2004 – Jiří Ruml, český a československý novinář (* 8. července 1925) 2005 – Josef Holeček, kanoista (* 25. ledna 1921) 2009 – Miroslav Pátek, politik (* 22. října 1944) 2010 – Jindřich Kučera, lingvista (* 15. února 1925) 2013 – Vlastimil Šubrt, politik, ekonom a spisovatel (* 14. února 1934) Svět 1194 – Tankred Sicilský, sicilský král (* 1138) 1431 – Martin V., 206. papež římskokatolické církve (* 1368) 1482 – Luca della Robbia, italský sochař (* červenec 1400) 1513 – Jan I. Dánský, dánský, norský a švédský král (* 2. února 1455) 1552 – Anna Herbertová, hraběnka z Pembroke, anglická dvorní dáma všech manželek Jindřicha VIII. (* 15. června 1515) 1595 – Arnošt Habsburský, rakouský arcivévoda, a nizozemský místodržitel (* 15. července 1553) 1653 – Luigi Rossi, italský hudební skladatel (* okolo roku 1598) 1662 – Šabtaj ha-Kohen, židovský učenec, litevský a holešovský rabín (* 1621) 1685 – Žofie Amálie Brunšvická, dánská královna (* 24. března 1628) 1762 – Tobias Mayer, německý astronom, autor map Měsíce (* 17. února 1723) 1772 – Marie Terezie Savojská, česká šlechtična (* 1694) 1790 – Josef II., císař Svaté říše římské, král uherský, král český a arcivévoda rakouský (* 13. března 1741) 1799 – Jean-Charles de Borda, francouzský matematik a astronom (* 4. května 1733) 1808 – Josiah Johnson Hawes, americký fotograf († 7. srpna 1901) 1810 – Andreas Hofer, tyrolský vlastenec (* 22. listopadu 1767) 1812 – Felix Ivo Leicher, vídeňský malíř (* 19. května 1727) 1816 – Marie I. Portugalská, portugalská královna (* 17. prosince 1734) 1826 – Josef Emanuel Canal, rakouský botanik a humanista (* 3. června 1745) 1841 – Marie Antonie Josefa Parmská, parmská princezna (* 28. listopadu 1774) 1861 – Eugène Scribe, francouzský dramatik a operní libretista (* 24. prosince 1791) 1864 – Christian Andreas Zipser, pedagog, mineralog, geolog, vlastivědný pracovník, organizátor vědeckého života a entomolog (* 25. listopadu 1783) 1890 – Charles Christopher Parry, americký botanik a horolezec (* 28. srpna 1823) 1895 – Frederick Douglass, americký sociální reformátor, spisovatel a politik (* únor 1818) 1905 – Henri de Saussure, švýcarský mineralog a entomolog (* 27. listopadu 1829) 1907 – Henri Moissan, francouzský chemik, nositel Nobelovy ceny (* 28. září 1852) 1908 – Simo Matavulj, srbský realistický spisovatel (* 12. září 1852) 1916 – Klas Pontus Arnoldson, švédský spisovatel, nositel Nobelovy ceny za mír (* 27. října 1844) 1920 – Robert Peary, americký polárník (* 6. května 1856) 1923 – Damdin Süchbátar, vůdce Mongolské národní revoluce (* 2. února 1893) 1933 – Takidži Kobajaši, japonský spisovatel (* 13. října 1903) 1945 – Maria Julia Rodzińska, polská mučednice, blahoslavená (* 16. března 1899) 1955 – Eugen Schmalenbach, německý ekonom (* 20. srpna 1873) 1956 – Heinrich Georg Barkhausen, německý fyzik (* 2. prosince 1881) 1960 Leonard Woolley, britský archeolog (* 17. dubna 1880) Adone Zoli, italský křesťanskodemokratický politik (* 16. prosince 1887) 1966 – Chester Nimitz, nejvyšší velitel amerického vojenského námořnictva (* 24. února 1885) 1972 – Maria Göppert-Mayer, americká fyzička, nositelka Nobelovy ceny (* 28. června 1906) 1976 – René Cassin, francouzský politik (* 5. října 1887) 1981 – Imrich Karvaš, slovenský a československý ekonom a politik (* 25. února 1903) 1987 – Lev Russov, ruský malíř (* 31. ledna 1926) 1993 – Ferruccio Lamborghini, italský průmyslník, zakladatel firmy Lamborghini (* 28. dubna 1916) 1994 – Hvezdoň Kočtúch, slovenský ekonom a politik (* 31. března 1929) 1995 – Branko Žeželj, srbský stavební odborník, vědec, partyzán (* 15. března 1910) 1996 Tóru Takemicu, japonský hudební skladatel (* 8. října 1930) Solomon Asch, americký sociální psycholog (* 14. září 1907) Viktor Konovalenko, sovětský hokejový brankář (* 11. března 1938) 2001 – Donella Meadowsová, americká ekoložka a spisovatelka (* 13. března 1941) 2003 – Maurice Blanchot, francouzský spisovatel (* 22. září 1907) 2005 – Hunter S. Thompson, americký novinář a spisovatel (* 18. července 1937) 2006 – Paul Casimir Marcinkus, americký katolický arcibiskup a ředitel Vatikánské banky (* 15. ledna 1922) 2008 – Franc Perko, arcibiskup Bělehradu (* 19. listopadu 1929) 2009 – Šraga Weil, izraelský výtvarný umělec (* 24. září 1918) 2010 – Alexander Haig, americký generál a bývalý ministr zahraničí USA (* 2. prosince 1924) 2012 Johanna von Herzogenberg, česko-německá historička umění, spisovatelka (* 23. června 1921) Lydia Lamaison, argentinská herečka (* 5. srpna 1914) Svátky Česko Oldřich, Ulrich Žitomír, Žitomíra, Žitoslav, Žitoslava Svět Slovensko: Lívia USA: John Glenn Day USA: Presidents’ Day (je-li pondělí) OSN: Světový den sociální spravedlnosti Liturgický kalendář Sv. Nikefor Externí odkazy Únorové dny


source: wikipedia

text: Pierre Paul Ferdinand Mourier de Neergaard, , známější jako Paul Neergard (19. února 1907 – 13. listopadu 1987), byl dánský profesor agronomie, esperantista a redaktor.. Dílo Atakoj kontraü gardenplantoj, La vivo de I.A Plantoj, dílo bylo přeloženo do mnoha jazyků Terminaro hortikultura Scienco kaj pseüdoscienci pri heredo kaj rasoj Fremd-vortoj en esperanto Odkazy Externí odkazy Esperantská literatura Narození v roce 1907 Úmrtí v roce 1987 Úmrtí v Kodani Muži


12. 10. 2011 Další z nekonečných poznámek k region lockům Ve skutečnosti se totiž dá využít region locků k optimalizaci příjmu a to jednoduchým způsobem. Vezmete hru, dáte jí nějakou cenovku a pak ji vyhodíte do celého světa. Brzy vám ale dojde, že v nějaké zemi mají hráči nižší příjem a hra je pro ně zkrátka nedostupná. Logicky to vede k nízkým prodejům a bujení warezu. Podnikatelsky vzato by stačilo cenu snížit tak, aby v dané zemi byla cenově dostupná. Jak ale zabránit exportu do zemí, kde by koupě znamenala úsporu? Zde nastupuje region lock. Vydavatel hry si tím zajistí zisky v zemi, kde by za normální cenu neměl šanci uspět a díky regionům získává optimální podmínky pro příjem peněz. Že bych tedy odhalil poměrně schopnou omluvu pro existenci region locků? No to víte, že ne. V nějakém starším čísle časopisu Respekt jsem narazil na článek, překlad z The Economist. Pohled 1000 em na čísla shrnutá v tomto článku se mi otevřela kudla v kapse. Článek se zabývá obecně pirátstvím médií, nebere si na mušku vysloveně počítačové hry. Ale určitá korelace mezi oběma proudy je neoddiskutovatelná. V článku se mimo jiné porovnává cena produktů pro rozdílné trhy. Například DVD film Dark Knight stojí v Rusku $75 - v přepočtu na člověkohodinopráce. To samé DVD ale díky (ne)odlišné regionální cenové politice ale stojí například v Indii (tedy v tom samém regionu v tomto případě) - v tom samém přepočtu - $663. Opravdu, je to tak. V tomto případě se dá říct, že regionů je v tom výsledku málo, jelikož nereprezentují opravdové rozdíly mezi zákazníky. O nějaké optimalizaci zisků tedy nemůže být v žádné případě řeč. A to ať už je regionů málo nebo hodně. Jsou evidentně zbytečné, protože zkrátka nefungují. Když se vrátím od obecného pojmu médií z minulého odstavce ke hrám jako takovým, tak panuje ještě jeden oblíbený mýtus a sice že vydání hry v jiném termínu pro různé regiony dokáže zefektivnit reklamní kampaň a tím zlepšit zisk. Jako příklad jsem si vybral hru Metroid Prime 3: Corruption. Její vydání bylo ostře sledováno, jelikož jde o jednu z hlavních značek Nintenda a díky úspěšným dílům z GameCube se právem očekával úspěch. Nintendo se rozhodlo pozdržet vydání pro japonský region (ano, japonský! Je to trochu extrémní příklad) a to o více než rok! Jak to dopadlo? Letmý pohled na statistiku prodejů a vidíme, že prodeje byly v Japonsku naprosto žalostné. Na tradiční značku bych řekl až směšné. Chci tím říct - i poslední bašta zastánců regionální politiky (dávno) padla. V principu se vydavatelé her a hardwaru nikdy netajili tím, že regionální politika je vždy výhodná jen pro ně samotné a že pro zákazníky z toho nevyplývají žádná pozitiva (pokud ne rovnou negativa). Ve světle současné technologie a provázanosti světa sítěmi si zbývá položit otázku, zda-li budeme takové chování přehlížet či tolerovat. Však podívejte se na všechny ty online služby SONY, Nintenda, Steamu, Microsoftu a i hardware. Mám pocit, že by se s tím něco mělo udělat. 2 komentáře: Hmmm, že by právě ten případ s Metroid Prime 3 byl důvod, proč Nintendo vcelku zanevřelo na Metroid sérii?OdpovědětVymazat Zrovna u te ceny per regio si vyvrotil, ze by to mohlo fungovat, ale "jen" si poukazal, ze to ty trotlove vubec neumi pouzivat v tech chudsich regionech to zlevnit.OdpovědětVymazat Jeste to muze mit vyhodu v tom, ze pokud je konzole pripojena k netu, tak mohou spocitat pocet kopii a zjistit, ze si lokalni distributor jaksi neudelal par vlastnich..


text: Jarmila Fastrová (1. června 1899 Praha – 28. listopad 1968 Praha) byla česká překladatelka anglické a francouzské beletrie, dcera novinářky a spisovatelky Olgy Fastrové a spisovatele, dramatika a překladatele Otty Fastra. Vzdělání získala na dívčím reálném gymnáziu Minerva v Praze (1910–1918) a pak na chemické fakultě pražské techniky (1918–1923) Zaměstnána byla jako inženýrka chemie ve Výzkumném ústavu chemickém v Praze. Přeložila celkem 43 anglických románů. Překlady Sherwood Anderson: Temný smích (1927, s Aloysem Skoumalem) Guillaume Apollinaire: Sedící žena (1925) Tristan Bernard: Dobrý přítel (1930), Polibme se! (1930, s J. Mirandem a C. Quintonem), Přítel z Argentiny (1933) André Birabeau: Ztracená láska (1933) Elizabeth Bowen: Skon srdce (1966) Louis Bromfield: Moderní hrdina (1933) Charlotte Brontë: Jana Eyrová (1954), Sirotek lowoodský (1959, upraveno pro mládež) Emily Brontë: Vichrné návrší (1958) Christopher Buckley: Cesta do Říma (1947) Truman Capote: Snídaně u Tiffanyho (1969, posmrtně) E. Ch. Carpenier: Děti starého mládence (1930) H. G. Carslisle: Žena (1935), Klub Amazonek (1938) Louis Delluc: Charlie Chaplin (1924), Lidé z baru (1925) Clifford Dowdey: Odtroubeno (1940) Henry Fielding: Josef Andrews (1956), Hry (1961, s Jaroslavem Hornátem a Dagmar Steinovou) David Garnett: Námořníkův návrat (1928) J. A. de Gobineau: Šťastný zajatec neboli Dobrodružství Jana z Věže zázraků (1929) Maxim Gorkij: Trilogie (1951, s Janem Petrmichlem a Milanem Jungmannem) Shirley Graham: Byl jednou jeden otrok (1957) Philip Guedalla: Sto let světových dějin (1937) Nathaniel Hawtorne: Šarlatové písmeno (1962) Joseph Hergesheimer: Cytherea (1926) Winifred Holtby: Jižní okres (1938) Aldous Huxley: Kontrapunkt života (1931), Raněný slepotou (1936, přepracovaný překlad 1970, posmrtně), Po řadě let ... (1946) John Cheever: Rodinná kronika Wapshotových (1967) James Joyce: Odysseus (1930, s L. Vymětalem) Sheila Kaye-Smith: Soumrak rodů Alardů (1931) Henry Lawson: S rancem na zádech (1965) Camille Lemmonier: Claudina Lamourová (1925) L. Marchant: Tatík dětina (1928, drama) William Somerset Mauhgam: O údělu člověka (1964), Společenská smetánka (1933) François Mauriac: Polibek malomocnému (1926) André Maurois: Řeči doktora O'Grady (1926), Anděl či bestie (1927), Život Benjamina Disraeliho (1929) Carson McCullers: Svatebčanka (1969, posmrtně), Balada o smutné kavárně (1985, posmrtně) A. A. Milne: Bigamie (1932) Margaret Mitchellová: Jih proti Severu (1937–1938) Paul Morand: Lewis a Irena (1926), Jen země (1928), Buddha žije (1928) Elliot Paul: Život a smrt španělského městečka (1948) Joseph Peyré: Bravo, torero! (1937) Marjorie Kinnan Rawlings: Dítě divočiny (1939) Michele Saponaro: Carducci – Život a dílo (1941) Walter Scott: Pověst o Monstrosovi (1954), Srdce Edinburku (1958) Antoni Slonimski: Čistá rasa (1934) Philippe Soupault: Bratři Durandau (1926) Robert Louis Stevenson: Únos (1933), Podivný případ dr. Jekylla a pana Hyda (1958), Katriona (1959) Irving Stone: Námořník na koni (1963) Igor Fedorovič Stranvinskij: Rozhovor s Robertem Craftem (1967, s Evou Horovou a Herbertou Masarykovou) Halliday Sutherland: Paměti lékařovy (1936) William Makepeace Thackeray: Vznešená bída (1951, s J. O. Fischerem), Paměti urozeného pána Barry Lyndona (1952), Newcomové (1955), Yelloewplushovy paměti a jiné povídky (1959), Pendennis (1960), Henry Esmond (1963) Mark Twain: Americký nápadník (1951), Našinci na cestách (1953, s Ludmilou Kaufmannovou) Annie Vivanti: Požírači (1942) Virginia Wolf: K majáku (1965) Konrád Wrzos: Kdy znovu válka ...? (1934) Odkazy Poznámky Reference Související články Překlad Literární překlad Externí odkazy Fastrová Jarmila na webu Obce překladatelů Čeští překladatelé Narození v roce 1899 Úmrtí v roce 1968 Ženy Čeští překladatelé z angličtiny Čeští překladatelé z francouzštiny Čeští překladatelé z italštiny Překladatelé do češtiny Úmrtí 28. listopadu Narození 1. června


Nápojová vitrína SGD-150-85 - PMN Nerez > Chlazení>Chladící a mrazící vitríny>Nápojové chladící vitríny>Nápojová vitrína SGD-150-85 Kód skladu 6170270 Barová chladící vitrína SGD-150-85 s intenzivním ventilovaným chlazením, vnitřní opláštění je z profilovaného hliníku, který zajišťuje rychlý rozvod chladu, má elegantní vzhled a odolnost. Roštové police jsou výškově polohovatelné. Dveře s dvojitým sklem a zesílená izolace zaručují nízkou spotřebu a stálou provozní teplotu i při častém otevírání. Vitríny jsou vybaveny vnitřním osvětlením pro optimální prezentaci a přehled o uskladněných výrobcích, nastavení teploty kvalitním elektronickým regulátorem s displejem. Dveře jsou vybaveny zámkem. Vnější opláštění v elegantním černém laku, prosklená křídlová dvířka, vnitřní opláštění Al, výška 850 mm umožňující vestavbu Kapacita: 142 litrů Počet polic: 2x nerez - roštová Rozměr roštu (šxh): 510 x 350 mm Rozměry (š x h x v): 600 x 515 x 850 mm Pracovní teplota: + 2°/ + 8°C Ovládání: elektronické s displejem CAREL Provedení dveří: 1x křídlové


OG Palace Casino Recenze | Důkladné hodnocení týmem Kasino Guru Domů Online kasina OG Palace Casino recenze OG Palace Casino recenze Hodnocení pro hráče z České republiky: 3.7 Autor: Matej Novota | Recenze byla naposledy aktualizována: 2019-12-19T00:00Z Pečlivě jsme prozkoumali OG Palace Casino a dostalo od nás pochybné reputační skóre. Toto kasino má nějaké pozitivní body, má však i hodně negativních bodů, kvůli kterým vám doporučujeme hrát v lépe hodnoceném kasinu. V naší recenzi jsme vzali v úvahu hráčské stížnosti na kasino, odhadovaný obrat, licence, kvalitu zákaznické podpory, férovost obchodních podmínek, limity pro výhry a výběry, autentičnost her a další faktory. Protože OG Palace Casino je ve vztahu s dalšími online kasiny uvedenými níže, jeho hodnocení je jimi též negativně ovlivněno. Přečtěte si níže celou recenzi a dozvíte se tak více o tomto kasinu. Podle našeho výzkumu a odhadu je OG Palace Casino menší online casino vzhledem k jeho příjmům. Příjmy kasina jsou důležitým faktorem, protože větší kasina by neměla mít žádné problémy s vyplácením velkých výher, zatímco menší kasina by se mohla potýkat s problémy, pokud se vám podaří vyhrát velkou částku. V současné době máme v naší databázi 0 stížností přímo o tomto kasinu a 10 stížností na další příbuzná kasina. Kvůli těmto stížnostem jsme tomuto kasinu dali celkově 3 188 černých bodů, z nichž 3 188 pochází z příbuzných kasin. Více informací ohledně všech stížností a černých bodů najdete níže. Jak jsme již zmínili, vyhodnotili jsme OG Palace Casino jako pochybné reputace. To znamená, že i když není úplně špatné, má některé negativní vlastnosti, kvůli kterým je vhodné hledat lepší online kasino. OG Palace Casino má tyto přidružené kasina (6) 5.8 Diamond Reels Casino Stejný management 5.9 Mega7's Casino Stejný management 5.4 Vegas2Web Casino Stejný management 5.5 Lion Slots Online Casino Stejný management 6.0 Platinum Reels Online Casino Stejný management 5.3 LaRomere Casino Stejný management Stížnosti na OG Palace Casino a jejích přidružené kasina (9) Provedli jsme rozsáhlý výzkum na internetu a jako výsledek jsme našli následujících 9 stížností na OG Palace Casino, nebo na kasina ze kterými je toto kasino pravděpodobně propojené. Vzhledem k závažnosti a důvěryhodnosti těchto stížností, tak jako i podle odhadovaných příjmů kasina má od nás OG Palace Casino reputaci hodnocenou jako Pochybná. Stížnosti na přidružené Diamond Reels Casino (Stejný management) Černé body: 1155 (577 pro toto kasino) Hráč, Mrdoritosfeet, přijal uvítací bonus a učinil zálohu. Po splnění požadavků na sázky požádal o stažení a byl požádán o zaslání dokumentů potřebných k ověření účtu. Později byl informován, že finanční tým kontroloval žádost a čekal, až bude platba zpracována. Vzhledem k tomu, že ho nikdo na nějakou dobu nekontaktoval, kontaktoval sám kasino. Dostal e-mail, kde mu řekli, že jeho vklad bude vrácen mu a jeho vítězství zkonfiskovány a že už nemůže hrát v kasinu. Zjistili, že hráč, Mrdoritosfeet byl uveden na centrální záporné databázi pro pro-hazardní činnost a vysoce rizikové rysy a podle jejich podmínek, mohli udělat vše výše. Případ zůstal nevyřešen. Sporná částka: 3 850 $ (bonusové peníze) Černé body: 424 (212 pro toto kasino) Účet hráče byl uzavřen a popřel její vítězství bez relevantního důkazu. Hráč Cathy z USA byl požádán, aby předložil své dokumenty k ověření předtím, než složil vklad a byl schválen. Druhý den dokončila sázkové požadavky svého třetího vkladu a získala 9 222 USD. Následující den se pokoušela přihlásit do účtu a byl jí odepřen přístup. Ona kontaktovala kasino prostřednictvím e-mailu a jejich odpověď byla, že její účet byl označen jejich procesorem a výhra byla zabavena. Cathy požádala kasino o doklad o tom, že udělala špatně, ale nikdy jí nic neposkytly. Kasino přestalo reagovat a ani nedostala řádné vysvětlení. Sporná částka: 9 222 $ (bonusové peníze) Stížnosti na přidružené Vegas2Web Casino (Stejný management) Černé body: 3750 (1 875 pro toto kasino) Hráč požádal kasino o vyloučení, protože ztratili kontrolu nad svou herní závislostí. Později je kasino kontaktovalo za účelem dalšího sledování a nabídlo hráči bezplatný čip ve výši 1 000 $, pokud mají zvýšit své vkladové limity. Přestože to hráč hned udělal, nikdy nedostali bonus na čip zdarma. Nejsou k dispozici žádné další informace. Stížnosti na přidružené LaRomere Casino (Stejný management) Černé body: 900 (450 pro toto kasino) Kasino obviňovalo poskytovatele hry za uzavření účtu hráče. Hráčův účet byl uzavřen, jakmile hráli s bonusem, a kasino za to obvinilo poskytovatele hry. O tomto obvinění nikdy neprokázali. Stížnost zůstává nevyřešena. Černé body: 125 (62 pro toto kasino) Účet hráče byl uzavřen kvůli obvinění z nepravidelného herního vzoru. Paul učinil zálohu a hrál bez bonusu. Podařilo se mu získat 390 liber a požádal o stažení. Byl také požádán, aby poslal dokumenty potřebné pro ověření účtu a okamžitě to učinil. O týden později dostal e-mail, v němž uvedl, že jeho účet bude uzavřen kvůli nepravidelnému hernímu vzoru. Od té doby nejsou k dispozici žádné další informace. Účet hráče byl uzavřen kvůli obvinění ze zneužití bonusu a podvodu. Katemak z Makedonie chtěl své výhry stáhnout, ale aby to udělala, potřebovala provést zálohu a poslala všechny dokumenty k ověření. Poté, co tak učinila, obdržela e-mail o tom, že její účet byl uzavřen kvůli zneužití bonusových podmínek. Později obdržela své vkladové peníze ve výši 25 EUR zpět na svůj účet Skrill a další e-mail, v němž uvedl, že její žádost o výběr 225 EUR byla zrušena, ale nikdy ji nezměnila. Katherina také kontaktovala chat a byla informována, že její účet byl uzavřen kvůli podvodu. Za prvé byla obviněna z bonusového zneužívání a poté z podvodu. Kasino na stížnost nikdy nereagovalo a zůstává nevyřešeno, aniž by byly k dispozici další informace. Černé body: 4 (2 pro toto kasino) Hráčův účet byl uzavřen kvůli obvinění z podvodu a zneužití bonusů. Hráč obdržel bonusovou nabídku 20 roztočení zdarma a požádal o podporu jeho pravidel. Bylo jí řečeno, aby provedla vklad a její maximální výherní limit by byl 200 EUR a maximální sázkový limit byl 5 až 6 EUR. Později kasino uzavřelo svůj účet a obvinilo ji nejprve ze zneužití bonusu a poté na svém účtu zjistilo podvodné odkazy. Mediátor se pokusil získat podporu kasina, ale nikdy na ně neodpověděl. Stížnost zůstává nevyřešena. Hráč byl obviněn ze zneužití platební metody. Společnost Oldsports požádala o stažení svých 2 471 EUR a zaslala všechny dokumenty potřebné k ověření. Později dostal e-mail s informací o tom, že výplata byla vrácena zpět na jeho účet. Když kontaktoval zástupce pro rozhovor pro vysvětlení, řekli společnosti Oldsports, že zneužívá platební metodu Neteller. Okamžitě požádal o důkaz tohoto obvinění, ale nebylo mu poskytnuto žádné. Kasino na stížnost nikdy nereagovalo a zůstává nevyřešeno. Sporná částka: 2 471 € (skutečné peníze) Účet hráče byl uzavřen kvůli porušeným podmínkám bez dalších informací od kasina. Lissa99 požádala o zrušení £ 1699 a brzy po ní obdržela e-mail, v němž uvedl, že hrála zneužívajícím způsobem bez jakéhokoli vysvětlení. Její účet byl uzavřen a její prostředky byly zachyceny. Kasino nikdy neodpovědělo na stížnost a zůstává nevyřešeno. Sporná částka: £1 699 (skutečné peníze) OG Palace Casino bonus Bonus při 1. vkladu - OG Palace Casino Maximální výplata z bezplatných otočení je omezena na 100 EUR Proveďte zálohu ve výši 100 USD a obdržíte 25 fs na Catsino Bonus při 2. vkladu - OG Palace Casino 150% do 100 $ Bonus při 3. vkladu - OG Palace Casino Čip 25 $ po třetím vkladu OG Palace Casino platební metody 2 - 18 dnů wire-transfer Nedostupné 100 € - 5 000 € OG Palace Casino hry OG Palace Casino výrobci her Zaregistrujte se v OG Palace Casino


Dobrý den, Chtěla bych se zeptat, dnes jsem na sobě objevila takovou malou bulku u konečníku,a vypadá to jako modrá žíla. Je to bez krvácení a jakékoli bolesti. Vůbec jsme nevěděla,že něco takového mám .. Poradíte mi prosím,co stim mám dělat,zda je možné zahájit domácí léčbu nebo vyhledat lékaře... Zobrazit více


„Je to stejné jako v předchozích létech, ke změnám nedojde. Přes prázdniny nepojedou školní spoje, během čtrnácti dní na rozhraní července a srpna nepojede kvůli celozávodní dovolené ČZ noční spoj ze Strakonic do obcí,“ uvedl za jednoho z majoritních dopravců na Strakonicku ČSAD STTRANS Josef Michálek.


source: CulturaX

text: Běžecký pás BH FITNESS F9R Dual běžecký pás v autorizovaném eshopu 49 990 Kč ( sleva 4 005 Kč) 45 985 Kč vč. DPH a RP Ovládací konzole trenažeru BH Fitness F9R DUAL je vybavena přehledným LED displejem s modrým podsvícením. Ovládání je velice jednoduché, kromě manuální regulace rychlosti a sklonu jsou součástí přednastavené zátěžové profily, které podle křivky regulují rychlost. Pro rychlé ovládání slouží tzv. "horké klávesy" s přednastavenými hodnotami rychlosti a sklonu. Jako většina běžeckých trenažerů je i tento běžecký trenažér možné sklopit do vertikální polohy. Ideální uplatnění nalezne v domácím provozu i pro uživatele se sportovními ambicemi či vyššími nároky. trenažér komunikuje s hrudním pásem o klasické frekvenci 5 kHz, který je součástí dodávky hrudní pás BH FITNESS Smart HR-KIT Plus je kompatibilní s trenažérem pouze s připojením DUALKIT - pás ani DUALKIT není součástí, ale je možné jej dokoupit


Plastový obal je určený pro jedno DVD. Obal spolehlivě ochrání vaše média před poškrábáním nebo jiným poškozením. Obal je vyrobený z vysoce kvalitního plastu v černém provedení. Specifikace...


To, že poradna je v prostředí českých nemocnic unikátní, potvrdil i mluvčí fakultní nemocnice Egon Havrlant.


text: Evropská unie (EU) se skládá z 27 členských států. Každý členský stát je smluvní stranou zakládajících smluv unie, čímž jako subjekt má výsady a povinnosti vyplývající z členství. Na rozdíl od členů většiny mezinárodních organizací podléhají členské státy EU společným předpisům z důvodu jejich zastoupení ve společných legislativních a soudních institucích. Členské státy se musí vždy jednomyslně dohodnout, když má EU přijmout rozhodnutí týkající se obrany nebo zahraniční politiky. Subsidiarita je základním principem EU. Plnoprávným členským státem Evropské unie se kandidátská země může stát po splnění Kodaňských kritérií: politická kritéria: kandidátská země musí mít stabilní instituce zajišťující demokracii, právní stát, dodržování lidských práv a práv menšin ekonomická kritéria: země musí mít fungující tržní ekonomiku schopnou se vypořádat s konkurenčními tlaky uvnitř Unie kritéria přijetí acquis communautaire: země musí být schopná přijmout závazky vyplývající z členství, včetně cílů politické, hospodářské a měnové unie. Rozšiřování EU Zakládajícími členy předchůdce EU – Evropského společenství uhlí a oceli byly v roce 1952 Belgie, Francie, Itálie, Lucembursko, Německo a Nizozemsko – takzvaná „šestka“. V roce 1957 pak bylo ustaveno Evropské hospodářské společenství a Euroatom. V roce 1967 byly tyto tři organizace sloučeny v Evropská společenství. K prvnímu rozšíření tehdejších Evropských společenství došlo až o 21 let později, v roce 1973. V tomto roce byly za členy přijaty Dánsko, Irsko a Spojené království. V roce 1981 se Evropská společenství rozšířila o Řecko, které bylo v roce 1986 následováno Portugalskem a Španělskem – rozšíření druhé a třetí, takzvané jižní. V roce 1985 ES opustilo Grónsko po referendu. V roce 1993 Maastrichtská smlouva ustavila Evropskou unii. Znovusjednocení Německa 3. října 1990 zvětšilo tehdejší ES o šest spolkových zemí na území bývalé NDR. Oficiálně nešlo o rozšíření ES, nové země Spolkové republiky Německo převzaly její právní řád a i mezinárodní status. Čtvrté rozšíření – zvané severní – v roce 1995 přidalo k EU další tři země: Finsko, Rakousko a Švédsko. Společně s těmito zeměmi vyjednávalo o členství v EU také Norsko, jehož obyvatelé ale nakonec vstup odmítli v referendu. Šlo již o jeho druhé odmítnutí členství v Unii – poprvé norští voliči zamítli členství v roce 1973. Norsko ale zůstává členem Evropské sdružení volného obchodu (ESVO). Páté rozšíření EU – zvané východní – proběhlo 1. května 2004, kdy se Unie rozšířila o 10 zemí: Česko, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko. Šesté rozšíření – Od 1. ledna 2007 jsou členy EU Rumunsko a Bulharsko. Sedmé rozšíření proběhlo dne 1. července 2013, kdy se součástí EU stalo Chorvatsko. Kandidátské země jsou Severní Makedonie, Turecko, Černá Hora, Srbsko, Albánie, Moldavsko, Ukrajina a Bosna a Hercegovina (stav k prosinci 2022). Odstoupení: 31. ledna 2020 Po referendu odstoupil stát Spojené království. Přehled států EU Oblasti EU se zvláštním statusem Nejvzdálenější regiony Statut „nejvzdálenějšího regionu“ má devět území. Jmenovitě jsou to: Francouzská Guyana (Jižní Amerika) Guadeloupe (Karibik) Martinik (Karibik) Svatý Martin, francouzská část (Karibik) Mayotte (Indický oceán) Réunion (Indický oceán) Azory (Makaronésie) Madeira (Makaronésie) Kanárské ostrovy (Makaronésie) Zámořské země a území Zámořské země a území ( overseas countries and territories) je souhrnné pojmenování pro území pod správou Francouzské republiky, Dánského království a Nizozemského království. Následující výčet území je platný k 1. únoru 2020. francouzská území: Francouzská Polynésie (Tichý oceán) Francouzská jižní a antarktická území (Indický oceán) Nová Kaledonie (Tichý oceán) Saint Pierre a Miquelon (severní Atlantik) Wallis a Futuna (Tichý oceán) Svatý Bartoloměj (Karibik) nizozemská území (všechna v Karibiku): Aruba Curaçao Bonaire Saba Svatý Martin Svatý Eustach dánská území: Grónsko (severní Amerika) Oblasti, které patří do EU, ale jsou mimo celní oblast EU Několik území, která jsou plnohodnotnou součástí EU, je vyjmuto z celní oblasti EU. Jedná se: německá území Helgoland a Büsingen am Hochrhein francouzská zámořská území Guadeloupe, Martinik, Guyana, Réunion, Mayotte a Svatý Martin španělská území Kanárské ostrovy, Ceuta a Melilla řecká Hora Athos italská území Livigno, Campione d'Italia a italská část Luganského jezera finské souostroví Alandy Oblast pod správou členů EU, které nepatří do EU Faerské ostrovy (severní Atlantik) Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Seznamy států světa fi:Euroopan unioni#Jäsenvaltiot


♥ Jaké je chladně skleněné dildo od Glassvibrations? Fantastické v klíně... Úvod Recenze erotických pomůcek Skleněné dildo jako umělecké dílo – RECENZE Violet Secret Mám k recenzi další erotickou pomůcku pro dámy a to další skleněné dildo. Je od stejného výrobce jako dříve recenzovaný Devil ́s Tongue, tedy GLASSVIBRATIONS. Díky svému takřka uměleckému vzhledu budete moci po hrátkách a očištění dilda odložit ho na poličku, kde se bude vyjímat jako skleněný dekor. Proč si vlastně pořídit nádherné skleněné dildo Dokáže přejímat teplo i chlad Na délku má úctyhodných 22 cm a průměr dilda se pohybuje od 3,5 až 4,5 cm. Takže rozhodně splní nároky i těch nejnáročnějších žen (mužů?). Hlavní výhodou tohoto dilda je to, že můžete využívat pro pronikání oba konce. Jeden je rozšířená hlavice s podélnými výstupky a druhý menší je opatřen spirálkou. » Zjistěte kolik stojí skleněné dildo Violet Secret « Díky svému tvaru se do vás „zavrtá“ a už nebude chtít, aby se dostal někdy ven. Výstupky na povrchu jsou opravdu velmi dráždivé a pronikání do vás je dost výrazným prožitkem. Materiál tohoto dilda Violet Secret je bezpečnostní sklo, které by mělo být nerozbitné, takže se nemusíte bát, že se vám při nejbližší příležitosti rozbije. Tedy pokud ho nebudete používat k zatloukání hřebíků. Jeho váha také není úplně standardní, ale co byste taky čekali od robustního provedení skleněného dilda od GLASSVIBRATIONS. Výhodou skleněného dilda Violet Secret je jeho schopnost přejímat teplotu svého okolí, takže pro ozvláštnění vašich intimních chvil můžete dildo nahřát například v horké vodě, nebo ho nechat zchladit v mrazničce. Představte si, jak se budete cítit, když do vás bude zajíždět 22 cm horoucí kopí, nebo studený skleněný rampouch. Jistě vás to nenechá klidnou a vy si to pořádně užijete. Pokud jste se vyřádily dostatečně, tak tímto dildem můžete dráždit jak vagínku, tak i svůj análek. Případně můžete potrápit vašeho přítele. Pokud by se však vzpouzel, doporučuji ho nic netušícího přivázat k posteli a pak mu něžně pozlobit jeho zadeček. Jistě vám budou odměnou jeho přerývavé vzdechy při průniku tohoto dilda jeho úzkým zadečkem. Bohužel dildo Violet Secret je vyprodané, ale můžete zkusit jiná skleněná dilda: Mno hned jak jsem ho viděla naživo v kamenném sexshopu, tak se ve mě zastavil dech. Hned jsem si představila co bych s ním vyváděla v postýlce. Na fotkách to ani nevyzní, ale je poměrně mohutný a váha (jak podotýká autorka) není nejmenší. Opravdu tohle je masivní hračka, která má velký potenciál mě udělat:)


Abraham Hicks – O našem filtru umožňování a o sdílení | Abraham Hicks česky Abraham Hicks – O našem filtru umožňování a o sdílení 08/08/2017 Nové pohledy 1 komentář 369 Zobrazení Host: Děkuji. Uvolnil jsem si a uvědomil si, že v této chvíli se nic nemusí stát. Mám právo se uvolnit do svých dobrých pocitů. Mám mnoho věcí na sdílení, ale řeknu jednu věc a nechám vás mluvit, protože věřím, že vaše energie zaregistruje tu moji. V určitém smyslu se podobám Esther v tom, že slyším hlasy. Už se to děje asi rok. Abraham: Cítíte rozdíl, když jste ve stavu přijímání, a když se to snažíte uskutečnit? Host: Ano. Nevím, jestli se tomu říkáte svolávání... té energie, která mě dostala odtamtud, kde jsem byl, tam, kde jsem teď. Změnila mi život. Abraham: Vaše touha byla silná a když jste se vzdal odporu, tak to přišlo. Host: Přesně tak. Uvědomil jsem si, že můj filtr byl mimo, protože některé ty hlasy... jak jsem zjistil, že já jsem tím filtrem, že mám v sobě nějakou negativní energii, které se musím zbavit... měl jsem ji kvůli svým myšlenkám. Moje myšlenky nebyly na správném místě. Jak jsem je změnil... Abraham: Líbí se nám, co říkáte. Chceme se na chvíli zaměřit na slovo filtr. Většina lidí chce filtr nasadit, aby nechtěné věci udržovali venku. Chcete se meditací dostat do nepřítomnosti filtru, aby se k vám mohl dostat čistý materiál. Není to zajímavé? Velmi dobré. A? Host: Nyní jsem na místě, kdy úplně umožňuji... mám pocit, že nikdy ze svého vortexu nevystupuji, protože si uvědomuji, že i ty kontrastní momenty mi pomohou jemně dosáhnout toho, co chci. Abraham: Takže chápete pátý krok. První krok je žádost, druhý krok je odpověď zdroje, třetí krok je, že se naučíte umožňovat, čtvrtý krok je, že jste v tom velmi dobrý, zvládnete umožňování, a pátý krok je, že jste zpět v prvním kroku a berete to v pořádku, protože chápete, že kontrast je nezbytný, abyste si toho do vortexu dal více. Host: Ano, a dostal jsem se nyní na místo, kde tohle vše chápu. Zdá se, že bych to měl sdílet, nebo něco dělat, abych pomohl ostatním. Abraham: Vnímejte tu námahu ve slově “měl bych”. Vnímejte ten filtr ve slově “měl bych”. Důvěřujte, že zákon přitažlivosti vám přitáhne ty, kteří jsou připraveni slyšet. Ucítíte inspiraci, kdy sdílet. Jsme velmi, velmi moudří. Známe to vše... zatím. Přicházíte stále s novými věcmi. Vždy to tak bude. Čtěte také: Abraham Hicks - Láska Ale my víme, že v nedostatku připravenosti vyslyšet, že nemá smysl někoho mučit znalostmi, i kdyby chtěli, pokud nejsou připraveni je slyšet. Protože to v nich akorát vyvolává větší odpor, všiml jste si? Host: Ano, rozhodně. Abraham: Měl jste někdy s někým konverzaci, nějakou debatu o stejném tématu, kdy máte opačné názory? Ta druhá osoba mluví, vy neposloucháte, a pak vy mluvíte a druhá osoba neposlouchá. Vy a ani ona neposloucháte, a čím více ona něco říká, tím více se utvrzujete v tom, čemu věříte, a čím více vy mluvíte, tím více si ta osoba utvrzuje, čemu věří. Není v tom žádný pohyb. Zažil jste to, že? Tohle je jako vy a vy. Tohle si děláte sám. Máte touhy, které zpochybňují vaše přesvědčení. A přesvědčení, která zpochybňují vaše touhy. Jak zastavíte debatu a umožníte té širší perspektivě, aby byla nejdůležitější, pak začnete přijímat... Host: Někdo mi řekl: Mně nic není do toho, co si o mně myslíš. Jakmile jsem se s tím vnitřně ztotožnil... Abraham: To je velké uvědomění, protože jak náš přítel řekl dříve: Jsem takový chameleon, protože vyhledávám s vámi tolik harmonii a protože vám chci tolik pomoct, že se mi zdá důležité, abyste mě měli rádi. My na to: To moc dobře nefunguje, protože když je pro mě důležitější, abych se ti zalíbil, než abych já byl v harmonii se vším, čím jsem, pak ti nemám, co dát. Host: Nyní jsem tak spokojený, protože si uvědomuji, že nemusím nic dělat. Abraham: Pojďme s tím o krok dál, protože tohle je přední konverzace. A když chcete... to bude úžasné. Když to udělám, protože cítím, že nebesa se rozdělila, a jsem na vrcholu a jsem ten, kdo se může dostat do tohoto nového místa, a tohle je to, pro co jsem přišel... nedělám to, protože bych měl, ale protože to mohu dělat! Host: To je skvělé. Jen chci říct, že vás miluji. Děkuji, že jste mě vybrali. Vím, že ostatní lidé asi více toužili mít otázku, tak to tady ukončím. Abraham: Není zde nikdo s větší touhou než vy, ale není zde téměř nikdo s takovým souladem, jaký máte vy. Jste v něm. Předchozí Abraham Hicks – Skutečný soulad, který chceme Další Abraham Hicks – Vaše skutečná síla 14/08/2017 z 09:29 Dajwe, DĚKUJI za tyto překlady!!... Je to takové “znovuzrození”, když člověk pochopí “bytí” zde.... Tyto překlady mi otevřely “BRÁNU POCHOPENÍ”.... Dozráváme, a čím dál více lidí se “otevírá”, což je úžasné... Tvé překlady navigují k cestě pochopení a šťastnému žití života.... ÚŽASNÉ!! Ještě jednou DĚKUJI!


Ange - Handa-kun DomůPřekladyPřekládá seAjin 2Ajin OADAo no Exorcist: Kyoto Fujouou-henD.Gray-manHanda-kunHaruchika: Haruta to Chika wa Seishun SuruChain Chronicle: Haecceitas no HikariChain Chronicle: Hekuseitasu no HikariReikenzan: Eichi e no ShikakuServampStrike the Blood IIDokončenoA - DAjinAo no ExorcistBarakamonBlood Lad: Wagahai wa Neko de wa NaiBoku dake ga Inai MachiD.Gray-man HallowDiabolik LoversDiabolik Lovers OVADiabolik Lovers More, BloodDimension WE - HEscha & Logy no Atelier - Tasogare no Sora no RenkinjutsushiGekijouban Ano Hi Mita Hana no Namae o Bokutachi wa Mada Shiranai.Gekijouban K: Missing KingsHalCharlotteHai to Gensou no GrimgarI - KKK Return of KingsKami-sama Hajimemashita Kami-sama Hajimemashita OVAKami-sama Hajimemashita 2Kami-sama Hajimemashita: Kako-henKamisama Hajimemashita: Kamisama, Shiawase ni NaruKokoro ga Sakebitagatterunda.Koutetsujou no KabaneriL - ONanbakaNoblesse: Pamyeol-ui SijakNoblesse: AwakeningOwari no SeraphOwari no Seraph: Nagoya Kessen HenOwari no Seraph OADP - SPhantom of Kill: Zero kara no HangyakuReikenzan: Hoshikuzu-tachi no UtageRe: Zero Kara Hajimeru Isekai SeikatsuSpace Pirate Captain HarlockT - WTales of Zestiria the XTamako Love StoryZobrazit všechna anime K-Pop překladyKoutek stahovačůXDCC|VzkazníkVyhledáváníHledat na webu |Maikl ->3Mka -> Handa-kun Vytvořeno: 16. 9. 2016 22:46 Rok: 2016 Žánr: Komedie, Šónen, Ze života Režie: Koyama Yoshitaka Hrají: Shimazaki Nobunaga, Hirose Yuuya, Shirai Yuusuke, Furukawa Makoto, Saitou Kimiko, Okitsu Kazuyuki,Hondo Kaede, Yamashita Daiki, Itou Miku, Kakihara Tetsuya Délka: 12x25 minut Handa Sei žije svůj středoškolský život jako vyvrhel a to kvůli tomu, protože ho všichni kolem nenávidí. Alespoň tedy to si myslí. Ve skutečnosti je nejpopulárnější student na škole a to díky jeho ohromné kaligrafii, skvělému vzhledu a dokonalé osobnosti. Ovšem, i když se od všech Handa drží dál, i nadále ho obdivují a on si stále myslí, že je to šikana. Časování titulků: Skupina Bakemono Zdroj videa pro enkód: Skupina Bakemono Overall bit rate : 1 381 Kbps Encoded date : UTC 2016-09-18 15:18:27 Writing application : mkvmerge v9.4.2 ('So High') 64bit Attachments : tincush-0980.ttf / tincusl-0987.otf / Candara.ttf / Candarab.ttf / Candarai.ttf / Candaraz.ttf / CCFace Front Bold Italic_0.ttf / CCFace Front Bold_0.ttf / CCFace Front Italic_0.ttf / CCFace Front Regular_0.ttf / DISTInking-Bold_0.otf / DISTInking-Regular_0.otf / FromWhereYouAre.ttf / gnyrwn971.ttf / JockeyOne-Regular.ttf / rexlia free.ttf 00:09:02.917 : cs:OP 00:10:32.840 : cs:Handa-kun - 01: Handa Sei, student druhého ročníku střední 00:22:09.786 : cs:ED 00:23:39.793 : cs:Závěr 00:24:01.850 : cs:V příští epizodě Handa Sei, student druhého ročníku střední Handa-kun - 01 [3Mka] [AA293DF6].mkv 18.09.2016 19:48:02 240 MB 450 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a pokračování prvního dílu / Handa a předseda / Handa a model Handa-kun - 02 [3Mka] [C42EBBF5].mkv 18.09.2016 19:49:33 249 MB 394 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a ulejvák / Handa a hodina vaření / Handa a jeho kamarád Handa-kun - 03 [3Mka] [C7E11CC3].mkv 24.09.2016 22:27:22 263 MB 355 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a Handa? / Handa a dívčí žárlivost / Handa a společenskost Handa-kun - 04 [3Mka] [92124028].mkv 16.10.2016 20:22:14 1.99 KB 304 Mega.co.nz Ulozto.cz Anime na cesty File size : 122 MiB Overall bit rate : 704 Kbps Encoded date : UTC 2016-09-18 16:25:57 Tagged date : UTC 2016-09-18 16:25:57 Maximum bit rate : 5 183 Kbps Stream size : 99.5 MiB (81%) Encoded date : UTC 2016-09-18 15:51:46 Tagged date : UTC 2016-09-18 16:25:59 Stream size : 22.3 MiB (18%) Encoded date : UTC 2016-09-18 15:52:21 00:09:02.917 : OP 00:10:32.840 : Handa-kun - 01: Handa Sei, student druhého ročníku střední 00:22:09.786 : ED 00:23:39.793 : Závěr 00:24:01.850 : V příští epizodě Handa Sei, student druhého ročníku střední Handa-kun - 01 [3Mka] [D7949371].mp4 18.09.2016 20:29:41 122 MB 261 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a pokračování prvního dílu / Handa a předseda / Handa a model Handa-kun - 02 [3Mka] [E57686D6].mp4 18.09.2016 19:49:24 124 MB 256 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a ulejvák / Handa a hodina vaření / Handa a jeho kamarád Handa-kun - 03 [3Mka] [E9375820].mp4 24.09.2016 22:27:29 130 MB 235 Mega.co.nz Ulozto.cz Handa a Handa? / Handa a dívčí žárlivost / Handa a společenskost Handa-kun - 04 [3Mka] [D7FC6BD7].mp4 16.10.2016 20:22:24 111 MB 216 Mega.co.nz Ulozto.cz Please enable JavaScript to view the comments powered by Disqus.


source: fineweb

text: Francis Davis Millet Životopis[editovat | editovat zdroj] Francis Davis Millet se narodil 3. listopadu 1846 v Mattapoisett, Massachusetts. V 16. letech, vstoupil do Massachusettského pluku, nejdříve byl jako bubenický hoch a také jako chirurgický asistent (pomáhal jeho otci, chirurgovi) v Americké občanské válce. Je absolventem Harvardu s titulem Master of Arts degree. Pracoval jako redaktor a editor pro Boston Courier a také jako korespondent pro "Inzerent" ve Philadelphia Centennial Exposition. Millet měl studio v Římě na počátku roku 1870, kde žil s Charlesem Warrenem Stoddardem, dobrým známým, americkým cestovním novinářem. Panují zprávy, že měli romantický a intimní vztah, když spolu žili bohémským životem. Jejich romantické dopisy mohli číst v Americké knize okolo 19. století Američtí gayové. V roce 1876 se Millet vrátil do Bostonu malovat nástěnné malby v kostele nejsvětější Trojice v Bostonu s John LaFarge. Vstoupil do Královské akademie dobrého umění v Antverpách, Belgie a v prvním roce vyhrál stříbrnou medaili (nikdy před tím nebyla dána), následována zlatou medailí v roce druhém. V rusko-turecké válce (1877–1878), účastnil se jako válečný dopisovatel New Yorkského Herald, Londýnského Daily News a Graphic. Byl vyznamenán řádným Rusem a Římanem za jeho udatnost a pomoc raněným.


text: Nanuk, též Nanuq (grónsky též Nanoq) je postava z inuitské mytologie (Inuité). Výraz znamená v inuitštině medvěd. V mytologii představuje pána medvědů, který rozhoduje o tom, zda lovci činili dle všech aplikovatelných tabu, a zda si zaslouží úspěch při lovu medvědů. Odkazy Reference Související články Nanuk Nanuk


Při nedávném vzpomínání na jednu z nejkrásnějších herních sérií v historii počítačové zábavy jsem se zmínil, že Link's Awakening byla moje první Zelda vůbec a že ji lze úspěšně pasovat do škatulky "klasická". Vhodná pro nově příchozí hráče. A jak jsem si takhle mudroval, hodil jsem si hru do emulátoru na Nintendu DS a začal jsem si "osvěžovat paměť". Hru jsem v životě dohrál asi třikrát, z toho dvakrát na GameBoyi a jednou na emulátoru na PC. Předpokládal jsem, že těch osm dungeonů sfouknu za tři večery. Jenže ouha - omyl! Zatímco první třetinu hry jsem skutečně projel, jako horký nůž máslem popaměti, při dungeonu číslo čtyři jsem bezradně vytuhl. A co teď? Inu, začít hrát. Je to fantastický pocit, když objevuji hru. I když jsem si pamatoval klíčová místa, většina detailů se mi nenávratně vykouřila z paměti a opět jsem prožival onu fascinaci nápady, která mi za ty roky vyprchala. Fascinace, jak maličká obrazovka čtyřbarevného GameBoye dokáže vyčarovat neuvěřitelně atmosférické okamžiky. Kupříkladu - když jsem (náhodou) objevil rybáře pod m 1000 ostem, srdce mi poskočilo, jakobych přišel o panictví. Když jsem objevil podvodní tunel do dungeonu číslo 5 - ani jsem nedutal a potil jsem se. Všeobecně kombinování pohledů z ptačí perspektivy a z boku vytváří unikátní pocit výjimečnosti našeho počínání. Seznam věcí, na které jsem po těch letech zapoměl, by byl dlouhý. Nechápu, jak se mi ale mohly vykouřit z hlavy tak důležité věci, jako je například Ocarina. Neměla být náhodou až na Nintendu 64? Našel jsem Ocarinu v minulých hrách - je vůbec potřeba ke hraní? Samozřejmě - dvě ze tří písniček na Ocarinu jsou esenciální k dohrání hry, jenom jsem to prostě zapoměl. Stejně tak mi uniklo, že Link získá po omezenou dobu schopnost létat. Nebo že hra obsahuje veleužitečný artefakt zvaný hookshot (jedna z nejpopulárnějších výbav Linka napříč Zeldami) - no vážně jsem to vypustil z hlavy! Akorát bumerang se mi nepodařilo najít... Právě tato atmosféra znovuobjevování mne donutila se do hry naprosto ponořit a prožívat ji naplno. Díky tomu, že jsem například zapoměl na onen hookshot, tak jsem se celkem bezmyšlenkovitě pustil do levelu 6, místo do 5 (kde lze hookshot získat). Celý level 6 jsem prošel až do konce, kde ovšem bylo jediné místečko, které bez hookshotu nejde překonat. Jenže to mi nedocházelo a tak jsem několik hodin probíhal level dokola. Teprve pak jsem si všiml, že jsem minul level 5, takže jsem ho našel, splnil, získal hookshot a tradá - šestku jsem pak dodělal za minutu. Teprve pak mi došlo, že bez hookshotu se do šestky nedá "normálně" ani dostat, já jsem "nepřekonatelné" díry přeskákal pomocí triku Pegasos Boots + pírko. Krása! Tím ale drama nekončilo. V samotném závěru hry - tedy osmý dungeon - jsem už pěnil až na půdu. Nechutný zákys spočívající v bombardování všech stěn a zoufalých pokusech útoků na zdi. Zatímco do tohoto bodu jsem měl zákysy spíše v exteriérech (hledání cesty), komplet osmička je nechutný labyrint, který prověří i zkušené Zeldology. S trochou štěstí ale lze cestu najít a pak je to už jen hurá na finálního bosse v předchůdci Lost Wood labyrintu. Tou dobou už ale člověk disponuje lupou a tak je řešení velice snadné. Vůbec bych se pochválil, že jsem našel většinu nepovinných, či spíše tajných věcí. Větší toulec na šípy, batoh na bomby i na magický prášek. Nenašel jsem ale čtyři mušle a bumerang - to mne docela mrzí. Naštěstí mám hru uloženou před koncem, takže se ještě na ostrov vrátím. Celková skladba hry je jednoduchá, až je geniální. Osm dungeonů je jedna věc, ale před každým dungeonem musíme splnit jeden vedlejší úkol (které jsou rozmanité - od minidungoenu přes pohřbívání ducha po doprovod zpěvačky přes půlku mapy) a nezávisle na tom všem musíme plnit takzvanou obchodní sekvenci. Ta spočívá ve vyměňování předmětů mezi mnoha NPC. Tomu se dá klacek a dostanu za to med; tomu dám med a dostanu za to ananas; tomu dám ananas a dostanu za to něco úplně jiného. No a na konci - tomu dám rybářský háček, za který dostanu náhrdelník; té dám náhrdelník a dostanu šupinu; tady dám šupinu a dostanu lupu. Přestože předměty v rámci obchodní sekvence nemůžeme používat, je bezvýhradně nutné sekvenci zpracovat. Takže to prosím máme tři zdánlivě nesouvisející linie, které v obřím světě vytvářejí nelineární nádech hratelnosti. A to je super. Možná si při čtení říkáte, že dát dohromady vedlejší úkoly nebo obchodní sekvenci musí být nemožné. Není tomu tak - máme tady přítele na telefonu, starého Ulriru, který nám vždy poradí (někdy více, někdy méně krypticky). A dobře poradí - prakticky tak nelze ztratit ve hře nit, pokud posloucháme moudré rady starého Ulriry. Zbývá tady tak poslední výzva - samotný level design. Koholint Island se sestává ze čtyř stovek unikátních obrazovek a panuje mezi nimi velice přísná spojitost a logika postupu v objevování. K této obří mapě pak přidejte stovky menších obrazovek, tedy různé minidungeony propojující kusy map, interiéry domů a hradů. I zde existuje možnost, jak se vyznat - v knihovně máme k dispozici kompletní mapu ostrova, takže si můžeme prohlédnout i místa, kde jsme nebyli. Ale JAK se tam dostat - toť otázka. Exploring a zvládnutí prostoru popaměti tak vytváří další úroveň hratelnosti. Je ale pěkné, že i po těch letech mám zapamatované ty samé problémy a prvky hry, které nesmazatelně do hry patří. Například luk. Mezi námi - jde skoro o nepovinný artefakt (vybavuji si jen jediné místo, kde nutné ho použít a nejde ani o bosse) a půlku hry ani nemáte tušení o jeho existenci v obchodě. Když ho ale koupíte - sakryš - stojí prosím pěkně 980 peněz (a peněženka unese maximálně 999 peněz). Jistě, touto dobou už máte peněz opravdu hodně, takže to není problém. V tom výsledku odcházím, jako spokojený zákazník se zbylými devatenácti penízky v kapse. Pokračuji ve hře a ouha - potřebuji nutně 300 peněz na naučení se jedné písniočky na Ocarinu, kterou nutně potřebuji. Normálním grindem se dají vydělat tak 3 penízky za minutu chození. Naštěstí nám autoři hry připravili zkratku - grindovací políčko. Tam lze ony tři stovky vydělat asi za 15 minut usilovného běhání, pokud víte jak. Jako za starých časů! Nezávisle na svém snažení jsem se v závěru hry koukl na FAQ, abych si ověřil, zda jsou mnou objevené triky (záměna levelu 5 a 6 a několik menších, nepodstatných drobností) nějakou novinkou. K mému př 1000 ekvapení jsem zjistil, že ve hře je několik prvků, o kterých jsem neměl tušení nikdy. Například - věděli jste, že v obchodě lze krást? Nebo že během nakupování lze zmáčknout A+B+START+SELECT a následným uložením hry ušetřit HODNĚ peněz? Anebo že lze kombinovat luk, přesněji řečeno šípy, s bombami? Když pominu zjevné bugy (které se mi naštěstí nikdy nestaly, naštěstí), jsou tohle ty krásné drobnosti, které dělají z objevování hry tu správnou zábavu. Ještě si osvěžím paměť, kde najdu ten bumerang - i když ho moc nepotřebuji, spíš pro kompletnost. A ty zbývající mušle, ty se hodí na lepší meč. Jo a taky jsem zjistil, že k levelu 8 lze dojít i před splněním levelu 7. Ono je tam taková oheň plivající socha, která bere tři srdíčka na zásah. Je nutné tam použít zrcadlový štít (na ten jsem taky zapoměl mimochodem). Jenže - kombinace magického nápoje od Šílené Tracy a létajícího kohouta udělá taky své... Link's Awakening je bez diskuze nejlepší hra na GameBoy, patří mezi nejklasičtější Zeldy (byť bez Zeldy) a všeobecně by si tuto hru měli užít všichni, co mají rádi dobré hry. Retrohodnocení se tentokrát vystřeluje nad devítku. Od dokonalosti je to jenom krůček - udělat tužší souboje s bossy a přidat více na příběhu. Teda - ono samotná balada o větrné rybě je v pořádku, ale ta Zelda tomu prostě chybí. No ale jinak? Nic neřešte a pustťe se do té pařby. Mně to trvalo cca 12 hodin, na první hraní tomu dejte alespoň 20 a uvidíte! Je to krásná pohádka, kupodivu ne moc naivní, ale prostě nádherná!


Ministr Plaga a místopředseda Senátu Růžička ke školství — Demagog.cz Ministr školství za hnutí ANO Robert Plaga se v pořadu TV Prima Partie střetl se senátorem Jiřím Růžičkou, nestraníkem zvoleným za TOP a STAN. Partie ze dne 15. září 2019 (moderátor Terezie Tománková, záznam) 9 z celkově 46 ověřených výroků Hlasoval jsem jako naprostá většina zastupitelů (Prahy 6, pozn. Demagog.cz), aby ta socha (maršála Koněva, pozn. Demagog.cz) byla odstraněna, aby zmizela, ze 43 přítomných zastupitelů byla jenom jedna zastupitelka proti, myslím, zastupitelka za Pirátskou stranu, jinak 33 lidí bylo pro. Hlasování o osudu sochy maršála Koněva se zúčastnilo 42 zastupitelů Prahy 6, přičemž 33 z nich, včetně Růžičky, hlasovalo pro návrh. Proti návrhu byla jako jediná Barbora Hrůzová za Piráty. Jiří Růžička mluví o hlasování, které se uskutečnilo 12. září 2019, kdy zastupitelé Prahy 6 hlasovali o osudu současné sochy maršála Koněva a jejího vyměnění za sochu novou. Součástí hlasování (.doc, str. 1) byly čtyři hlavní body: vypsání otevřené výtvarné soutěže na památník osvobození Prahy na konci 2. světové války namísto současné sochy. vyhlášení soutěže o návrh s cílem úprav veřejného prostoru náměstí Interbrigády. nalezení důstojného uplatnění uměleckého díla sochy maršála I. S. Koněva. zajištění finančních prostředků pro naplnění předešlých bodů v rozpočtu MČ Prahy 6 v roce 2019 a v návrhu rozpočtu 2020. Piráti také navrhovali uspořádání místního referenda (.docx, str 5), které by o osudu sochy rozhodlo, tento návrh byl ovšem zamítnut. Při hlasování bylo přítomno 42 zastupitelů, přičemž 33 hlasovalo pro, 1 byl proti, 6 se zdrželo. Pětice zastupitelů nehlasovala. Jiří Růžička opravdu hlasoval pro jako většina zastupitelů a proti byla jako jediná Barbora Hrůzová za Piráty. Ve svém výroku však chybně uvedl, že přítomno bylo 43 zastupitelů, tato nepřesnost ale spadá do naší desetiprocentní tolerance, proto hodnotíme výrok jako pravdivý. Ta socha (maršála Koněva, pozn. Demagog.cz) tam byla odhalena v období nejhlubší normalizace. V roce 1980. Socha maršála Koněva byla odhalena 9. května 1980. Tento rok spadá do období normalizace, ovšem je otázkou interpretace, kdy bylo její nejhlubší období. Socha maršála Koněva, jejíž autory jsou sochař Zdeněk Krybus a architekt Vratislav Růžička, byla v Praze 6 odhalena 9. května 1980. Za období normalizace je označováno období let 1968/9 až 1989, tedy od potlačení pražského jara armádami Varšavské smlouvy po sametovou revoluci. Během těchto let docházelo k čistkám v komunistické straně, obnovení cenzury či rušení politických sdružení a organizací. Co se pojmu nejhlubší normalizace týče, tak jeho definice není jednoznačná. Jan Bednář z Českého rozhlasu označuje za hlubokou normalizaci již období, kdy byl Dubček vyloučen z komunistické strany v roce 1970. Film Občanský průkaz Ondřeje Trojana se dle jeho slov odehrává v období nejtužší normalizace – v polovině 70. let, konkrétně v letech 73–77. Server myjsmetonevzdali.cz pak uvádí, že nejtužší normalizace skončila v první polovině 80. let, což znamenalo postupné odklánění od politického vedení a hledání cest k reformě společnosti. Politolog Daniel Kunštát pak uvádí, že situace byla v průběhu 70. a první poloviny 80. let stále stejná, společnost prý byla velmi důkladně „zkonsolidována“. Změny nastaly až v druhé polovině 80. let. Je tedy pravda, že socha byla odhalena v období normalizace v roce 1980. Avšak nejhlubší normalizace není datově nijak ohraničena a její přesné určení tak záleží na úhlu pohledu. 21. srpna 2019 prezident, který si pozval v ten den, který je pro nás velice citlivý, řekněme, i pro nás, kteří to pamatují, velice bolestivý, přijme u sebe představitele KSČ v čele s agentem StB. Prezident Miloš Zeman se 21. srpna 2019 sešel s předsedou KSČM Vojtěchem Filipem na zámku v Lánech. KSČM se považuje za nástupce KSČ, jejímž členem se Filip stal v roce 1983. V druhé polovině 80. let pak spolupracoval jako ideový spolupracovník i s StB. Prezident Miloš Zeman se na den 51. výročí okupace Československa vojsky Varšavské smlouvy (21. srpna 2019) setkal s místopředsedou Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky a předsedou Komunistické strany Čech a Moravy (KSČM) Vojtěchem Filipem a poslankyní za KSČM Miloslavou Vostrou. Předmětem jednání bylo především vyjednávání o rozpočtu. Setkání proběhlo na zámku v Lánech, jak dokazuje prohlášení na webu prezidenta Zemana, tak jeho příspěvek na sociální síti Facebook: Jiří Růžička popsal předsedu KSČM Vojtěcha Filipa jako „představitele KSČ v čele s agentem StB“. S tehdejším režimem začal Filip spolupracovat již během svého studia na gymnáziu, kdy byl ideologickým referentem celoškolského výboru Svazu socialistické mládeže. V tomto svazu pak působil i při studiích na právnické fakultě v Brně. Následně v roce 1983 vstoupil do KSČ a v období let 1986–1989 coby ideový spolupracovník StB s krycím jménem Falmer pobíral za své služby pro tajnou policii peníze. Ideový spolupracovník je jedna z kategorií spolupráce s StB a jednalo se o nejběžnější formu spolupráce pro československé občany. Vojtěch Filip v roce 1993 u okresního soudu v Českých Budějovicích vyhrál soudní spor, kde podle rozsudku nespolupracoval s StB vědomě. Tento rozsudek však v roce 2006 kritizoval a vyvrátil senátor Martin Mejstřík, když zveřejnil nově nalezený dokument ze spisu, který na Filipa vedla StB. Dokumentem, který má Filipa usvědčit z vědomé spolupráce s StB, je kopie jeho „vázacího aktu“ z 15. dubna 1986. Mejstříkovi ji na žádost vydalo ministerstvo vnitra a senátor ji následně poskytl médiím. Průběhy soudních jednání s bývalými příslušníky StB jsou však kritizovány. Badatel a bývalý pracovník v Úřadu pro dokumentaci a vyšetřování zločinů komunismu Radek Schovánek tvrdí, že: „Ministerstvo vnitra nedělá vše pro to, aby soudní pře vyhrávalo. Funguje to tak, že soud předvolá estébáky a ti řeknou, že si nic nepamatují. Spolupracovníci zatlučou, že donášeli, a tím to končí.“ KSČM pak vznikla v prosinci 1989 na základě rozhodnutí mimořádného sjezdu KSČ o vytvoření územní organizace komunistů v Čechách a na Moravě. K tomu došlo na ustavujícím sjezdu KSČM 31. března 1990. KSČM byla jako politická strana zaregistrovaná 28. listopadu 1990. KSČM je tak de facto nástupnickou stranou po KSČ. Ing. Miloslava Vostrá je pak poslankyní za KSČM již od roku 2002, kdy byla poprvé zvolena do Poslanecké sněmovny ze Středočeský kraj. Za KSČM však kandidovala již v 90. letech jako zastupitelka do obce Braškov. Zvolena byla poprvé v roce 1997, post získala i v posledních komunálních volbách v roce 2018. Informace o členství poslankyně v KSČ nejsou k dispozici. Od roku 1983 do roku 1994 byla zaměstnána na Státním statku Praha-západ v Jenči mj. jako vedoucí kontrolorka a sekretářka ředitele. Poté pracovala v soukromých firmách zaměřených na oblast zemědělství jako účetní, jednatelka a administrativní pracovnice. Oni (velvyslanectví Ruské federace v ČR, pozn. Demagog.cz) mluví o nehorázném aktu, já si myslím, že to je nehoráznost z jejich strany, se vměšovat do našich věcí. A ještě se vyjadřovat tak, jak se vyjadřovali. Přirovnávat starostu městské části k vysokému nacistickému pohlavárovi, to je tedy příliš mnoho. Velvyslanectví RF použilo výraz „nehorázný“ v komentáři k situaci ze dne 12. září. O šest dní dříve, 6. září, ministr kultury RF označil starostu Prahy 6 za „gauleitera“, tzv. vyššího politického hodnostáře z dob nacistické vlády. V tomto rozboru se nebudeme věnovat názorům místopředsedy Senátu Růžičky, zaměříme se konkrétně na dvě části výroku: zaprvé, zda se velvyslanectví, či některý z jeho pracovníků, vyjádřil o situaci kolem sochy maršála Koněva jako o nehorázném aktu, a zadruhé, zda přirovnali starostu městské části k vysokému nacistickému pohlavárovi. Zbytek výroku, včetně toho, zda se jedná o vměšování do vnitřních záležitostí cizího státu, probírat nebudeme. V komentáři velvyslanectví Ruské federace ze dne 12. září 2019 se píše: „Rozhodnutí rady městské části Praha 6 o přemístění pomníku maršála I.S.Koněva považujeme za nehorázné. Nestalo se překvapením vzhledem k tomu, že právě úřad této městské části inicioval kampaň kolem pomníku, která uráží památku vojáků Rudé armády, Čechů a Slováků, jež bojovali za osvobození Československa a jeho hlavního města od nacismu, a nese za tuto situaci veškerou odpovědnost.“ Podobný obrat použil také velvyslanec Zmejevskij v interview (video, čas 0:24) pro ruskou televizi, kde označil rozhodnutí městské části za „возмутительное (vozmutitelnoe)“, v překladu „nehorázné/pobuřující“. O šest dní dříve, 6. září 2019, ruský ministr kultury Medinskij během rozhovoru s novináři prohlásil o situaci v Česku: „Praha byla osvobozená až po pádu Berlína. Byla tam odvolána armáda Koněva, 12 tisíc našich vojáků zemřelo, když Prahu osvobozovali. Vděční obyvatelé Prahy postavili Koněvovi památník. A najednou starosta nějakého regionu řekl, že v radě přednesou návrh, aby památník osvoboditele a spasitele města demontovali. Takový místní gauleiter.“ Slovem „gauleiter“ se označoval (.pdf, str. 469) vyšší politický hodnostář, přesněji župní (tzn. okresní) vedoucí, v nacistickém Německu. Padl návrh, že by mohl být (pomník se sochou maršála Koněva, pozn. Demagog.cz) umístěn u pohřebiště rudoarmějců na pražských Olšanech. Přesunutí navrhl starosta Prahy 6 Ondřej Kolář (TOP 09). Na zasedání zastupitelstva bylo odhlasováno, že pomník bude nahrazen památníkem, ale pro sochu samotnou se stále hledá místo. Vzniklo několik návrhů ohledně přesunu sochy maršála Koněva. Kromě převezení na ruskou ambasádu padl také návrh dcery maršála Koněva Natalji Koněvové vystavit sochu v Moskvě. Ondřej Kolář, starosta Prahy 6, chtěl na zasedání zastupitelstva navrhnout přesun Koněva na Olšanský hřbitov s odůvodněním, že jde o důstojné místo, protože je to vojenský hřbitov (uvedeno pro Aktuálně.cz). Závěr (video, 14:20) zasedání zastupitelstva 12. září 2019 však byl, že socha bude nahrazena památníkem osvobození Prahy a pro Koněvův pomník se bude hledat (.docx, str. 3) jiné místo. My jsme se dopracovali k tomu, že jsme na 64 % průměrného platu vysokoškolsky vzdělaného člověka u učitelů. Je to téměř nejhorší situace mezi zeměmi OECD. Na škole, třeba jako je naše škola (Gymnázium Jana Keplera v Praze, pozn. Demagog.cz), kde studuje 600 lidí, k řediteli patří ještě jedna hospodářka a jedna ekonomka. Údaje uvedené senátorem Růžičkou o Gymnáziu Jana Keplera jsou v souladu se skutečným stavem na škole. Podobná je situace i na jiných gymnáziích. Senátor Jiří Růžička je dlouholetým ředitelem Gymnázia Jana Keplera v Praze (nyní uvolněný z funkce), a proto jsou jím uvedené údaje porovnávány s daty Gymnázia Jana Keplera. Podle výroční zprávy o činnost Gymnázia Jana Keplera je cílová kapacita školy 600 žáků a aktuální počet studentů za poslední rok byl 582 (str. 4). Ivana Landsingerová (pověřená vedením školy za senátora Růžičku) má k dispozici hospodářku Moniku Příplatovou a ekonomku Evu Kaslovou. Podle informací uvedených na školním webu je na obou pozicích vždy jedna osoba. Dále pak škola kromě učitelů zaměstnává např. správce IT, knihovnici, školníka a uklízečky. Podobná situace jako na Gymnáziu Jana Keplera panuje na řadě dalších českých škol. Královéhradecké Gymnázium Boženy Němcové, které mělo v roce 2018 534 studentů (str. 3), má vedle ředitele a jeho zástupců další tři administrativní pracovníky. Tuto statistiku potvrzuje i Jiráskovo Gymnázium v Náchodě, kdy byli v roce 2018 na 701 žáků (str. 5) pouze 3 (.pdf, str. 9) administrativní pracovníci. Gymnázium Jana Nerudy v Praze má na 574 žáků (str. 5) 5 administrativních pracovníků. Obecně tedy platí, že ředitel školy o přibližné velikosti 600 studentů má k dispozici počet administrativních pracovníků pohybující se v jednotkách a situace na Gymnáziu Jana Keplera se výrazně neliší od situace na jiných školách. Na základě těchto faktů je tedy výrok senátora Růžičky pravdivý. Přibývá žáků handicapovaných. Ve školním roce 2018–2019 se zvýšil podíl žáků se speciálními vzdělávacími potřebami mezi žáky základních škol na 10,8 % ze všech žáků základních škol. Rostoucí počty těchto žáků lze sledovat od roku 2017. Dle ČSÚ v roce 2017/2018 chodilo na základní školy 95 631 žáků (10,3 % z celkového počtu žáků) s nějakou formou speciální podpory vzdělávání (SVP). V následujícím školním roce 2018/2019 už byl počet 10 1983 žáků (10,8 % z celkového počtu žáků), tedy došlo k nárůstu o 0,5 procentního bodu (p.b.) dle ČSÚ. V předchozích letech se podíl žáků s nějakou formou postižení pohyboval stabilně kolem 9 % z celkového počtu žáků na základních školách. V posledních dvou letech je ale patrný nárůst počtu žáků s speciálními vzdělávacími potřebami, jak ukazuje tabulka ČSÚ. V počtech jsou patrné trendy snižování počtu žáků s tělesným a mentálním postižením. Zároveň se ale ukazuje nárůst počtu žáků s diagnostikou poruch učení či chování. Já jsem řediteloval na té škole (Gymnázium Jana Keplera v Praze, pozn. Demagog.cz) 29 let. Jiří Růžička je od roku 1990 ředitelem Gymnázia Jana Keplera v Praze, tedy 29 let. Po 12 letech vyučování češtiny a tělocviku se Jiří Růžička v roce 1990 stal ředitelem. Mandát senátora získal 15. října 2016. Aktuálně je na Gymnáziu Jana Keplera v Praze ředitelem uvolněným z funkce.


Skutečný vítěz Tvojí tváře? Karel Gott! | SHOWBIZ.CZ | Článek Pořad Tvoje tvář má známý hlas vzbudil před rokem patřičný ohlas, šlo o novinku a lidé netrpělivě hltali každý nový díl. Sledovat, jak se známé tváře vypořádají s úkolem dokonale napodobit jiného zpěváka, bylo jistě zajímavé. Bohužel, třetí řada už tak zábavná nebyla. Ne, že by se soutěžící dotatečně nesnažili, kdepak, všichni byli perfektní, ale bohužel, opakování není v tomto případě matka moudrosti a nutno přiznat, že vše bylo již tolikrát "omleto", že už samotný koncept poněkud nudí. Tak doufejme, že Nova nakoupí novou licenci a bude nás bavit zase něčím jiným. Jinak musíme podotknout, že vítězem se stal zase Karel Got... Fotky (233) Články (172) Hodnocení (9071) 90% (2224 hlasů) 5964.místo 93% (2389 hlasů) 5802.místo 91% (2373 hlasů) 6099.místo 90% (2085 hlasů) 7197.místo televizní pořady, legendární zpěváci, televizní soutěže, pěvecké soutěže, čeští Slavíci, Karel Gott novinky, pořady Nova, Karel Gott fotografie, Slavíci, karel gott tvoje tvář má známý hlas, vilhelmová vítěz tvoje tvář, tvoje tvář karel gott, tvoje tvář má známý hlas vilhelmová


Desítka pro domácí: Ačkoliv mají tři zastupitele, není o nich téměř slyšet. A ačkoli má vládnoucí Rada v zastupitelstvu většinu a je tudíž zřejmé, že návrh na koupi Ďolíčku bez problémů projde, nechává se DPD využít pro politickou propagandu a budí u fanoušků dojem, že je třeba jejich osobní účasti na jednání zastupitelstva. Jiným tématům než stadionu Bohemians se DPD nevěnuje.


Policie a město zrychlují provoz na silnicích - Hodonínský deník Policie a město zrychlují provoz na silnicích HODONÍN - Změny dopravního značení umožňují řidičům v Hodoníně šlápnout na plyn. Značka Konec obce se posunula na výjezdech směrem do města. V Hodoníně se právě teď stěhují dopravní značky. Policie a město chce vycházet vstříc řidičům, některé značky odstraňují úplně, jiné posunují. Nemohou ale uspokojit všechny. „Když už máme měřit rychlost, tak v místech, kde to má smysl,“ uvedl ředitel městské policie Jindřich Vašíček. Oblíbenou skrýš pro radar měli policisté také u hřbitovní zdi. Tady se značka Konec obce posunula směrem do města, takže řidiči už nemusí hřbitov míjet padesátkou. „Lidé nám říkali, že by se tu mohla zvýšit rychlost, bylo lepší situaci vyřešit posunutím značky k městu,“ dodal Vašíček. Na plyn mohou řidiči šlápnout dřív než v minulosti i u cihelny při výjezdu z města směrem na Ratíškovice. Podle Vašíčka by mohly zmizet i některé značky, které ve městě omezují rychlost v přehledných místech. „Zrychlení u cihelny jsem uvítal, u hřbitova mohla značka klidně zůstat, místo může být nebezpečné, zvlášť v době dušiček,“ soudí Petr Opavský z Hodonína. Další hodonínský řidič František Bartoník si myslí, že přesunutí značky u hřbitova nikoho neohrožuje. Názory lidí na umístění značek se různí. Jejich podněty řeší stavební úřad. „Pokud se nám zdá nápad rozumný, zabýváme se jím. Ke změně značek se musí vyjádřit Policie ČR a pokud souhlasí, tak změnu povolíme,“ vysvětlil postup vedoucí stavebního odboru města Jiří Sochna. Policie posuzuje změny značení v souvislosti s bezpečností provozu. „Usoudili jsme, že přesunutí značky u hřbitova neohrožuje životy, proto jsme povolili řidičům dřív zrychlit,“ komentuje rozhodnutí vedoucí oddělení dopravních nehod František Vaďura. Ne každé žádosti se ale dá vyhovět. Hodně se diskutovalo o zvýšení rychlosti na Brněnské ulici. Někteří řidiči by tu rádi jeli šedesátkou, ale podle Jiřího Sochny se o tom neuvažuje, protože na silnici navazuje příliš mnoho výjezdů z okolních firem. Na Brněnské se bude dál jezdit padesátkou. V budoucnu by se mohla blíž k městu dostat i značka Konec obce v Bratislavské ulici při výjezdu na Slovensko. O ní musí ale rozhodnout kraj.


And now the odds are greatly increased That I may someday get a chance To kiss your lips I thank the Lo-o-ord each day For the apocalypse Vkládám kazetu do svéhu věrného dvojčete, přetáčím na otáčku 92, ruka zkušeně stiskne několik kláves a na televizi se objeví lakonická zpráva: LOAD "". Druhá ruka mezitím nezahálí a stiskne tlačítko Play. Očekávám, že se mi dle hustě popsaného papírku, vloženém v obalu kazety, podaří nahrát nějakou hru, že jsem se trefil do správného místa. Trefil. Po pár vteřinách familierního zvuku mi věrné ZX Spectrum hlásí: PROGRAM: FULL THROTTLE. Nevěřícně se podívám na kalendář. Píše se rok 1997 a já horečnatě přemýšlím, jestli jsem v nějakém Excaliburu četl o remaku slavné adventury od LucasArts pro osmibity. Nevybavil jsem si nic, ale začal jsem se těšit, že bych měl konečně k disp 1000 ozici nějakou pořádnou hru! Samozřejmě, po pěti minutách došlo k očekávatelnému zklamání. Full Throttle byla naprostá krávovina, která neměla a ani nemohla mít nic společného s adventurní legendou. (Jak jsem nyní zjistil, šlo o hru 3D Deatchchase, která byla na kazetě pojmenována Full Throttle. Hra Full Throttle pro ZX je úplně jiná, ale používá 3D engine právě z Deathchase, takže možná to byla pochopitelná záměna, nevím. Úvodní obrazovky jsem tehdy přeskakoval nebo prostě neměl). Jelikož mám teďko hodně času na hraní po večerech, procházím si seznamy her ve SCUMMVM a osvěžuji si paměť a úsměv na tváři hraním těchto starších perel. Full Throttle je v tomto seznamu jedna z perel nejzářivějších. Přitom paradoxně je hra velice lehká, velice krátká a obsahuje velice frustrující akční pasáže, za které by si zasloužili pověsit do průvanu jinak velice slušní lidé. Totiž - na projektu Full Throttle se podíleli samé hvězdy: Tim Schafer (Monkey Island, Grim Fandango, Psychonauts), Peter Chan (Sam & Max Hit the Road, Day of the Tentacle, The Dig), Larry Ahern (Day of the Tentacle) a Stephen Shaw (The Dig, Outlaws). Chtělo by se až říct, že Full Throttle byl zamýšlený jako vlajková hra nové generace. V jistém smyslu se to podařilo. Když jsem včera večer hru dotáhl do vítězného konce, nemohl jsem se ubránit vnitřním záchvatům extrémní spokojenosti, radosti a štěstí. Tak krásně osvěžující hra s takovým množstvím poctivé práce po stránce grafické, hudební i programátorské - to se jen tak nevidí. Dneska je to už jedno, ale musíme-li si nalít čistého vína, tak implementace renderovaných sekvencí trochu snižuje onen úžas z "ruční" práce. Na druhou stranu - vyjma akčních sekvencí je ale implementace renderu velice decentní a vkusná. Full Throttle si zaslouží samé jedničky (tedy v případě, že dementní bitky na motorkách a v aréně přeskočíte cheatem). Je to svět, postavy a vyprávění příběhu, který vystřeluje hru do výšin. Nejde o žádnou hlubokou filozofii, to ne, ale účel plní dokonale. Ocitáme se v blíže nespecifikované budoucnosti, která by se dala nazvat postapokalyptickou, ne nepodobnou filmům Mad Max. V tomto zdevastovaném světě je jen málo věcí, na které je spoleh. Pro jistou skupinu lidí je to motorka a silnice - neodlučitelný vztah, který vede k zakládání gangů, které se vymanily z formální nadvlády oficiálních vůdců společnosti a vyznávají jenom jediného muže - Malcolma Corleyho, posledního výrobce pořádných strojů. Ne snad, že by se gangy mezi sebou nějak zvlášť milovaly, ale prosté konstatování faktu, že motorka je jejich domov, je odl 1000 išuje od establishmentu. Hlavní hrdina Ben je šéfem gangu Polecats, který se dost hloupě zaplete do vyšší hry, která vede k vraždě Malcolma Corleyho a obvinění samotného Bena. K našemu štěstí - vraždu vyfotila novinářka na volné noze a tak existují důkazy o tom, že vrahem je pobočník starého pána - Ritburger. Bohužel, Ben se tak ocitá sám se svou motorkou uprostřed dálnice, kde na jedné straně je policejní záteras a na straně druhé Ritburger. Nebude snadné se z toho vysekat. Naštěstí se Ben seznámí s Maureen, správkařkou motorek a věci dostanou nový spád. Když nad tím tak zpětně přemýšlím, označovat Full Throttle za klasickou adventuru není úplně nejlepší žánrové zařazení. Mnohem více jde o interaktivní film, kde rozhoduje požitek z prožitku a nikoliv nutně hodinové bádání a analyzování problémů. Během celé hry sebereme snad jenom deset předmětů, prokecáme snad jenom pět postav a navštívíme tři hlavní lokace. Je to ale podáváno s filmovou výpravností, pokaždé se využije každé obrazovky do mrtě a přestože k ovládání hry stačí jen tři ikony (plus zkoumání), není se za co stydět. Full Throttle je totiž vysoce kvalitním a zábavným interaktivním filmem. Jádro hry leží v samotném hrdinovi, Benovi. Ani já sám nedokážu dostatečně vynachválit práci, která byla do něj vložena. Drsný motorkář, který nejde pro ránu daleko, zarytý idealista odmítající cokoli, co má méně nebo více, než dvě kola, hrdý na svůj gang a na svou motorku. Vedle toho jde o postavu humornou, převážně nechtěně, ale disponuje skvělými hláškami, animacemi a komicko-drsným přístupem k řešení problémů. Nerad bych tady citoval jednotlivé věty. Pokud jste hru nehráli nebo si ji už zcela nepamatujete, není důvod se do hry okamžitě nepustit. Chápejte správně - vykreslit Bena, jako tvrdého a zároveň velice vtipného chlapíka nebyla legrace - autoři dokázali skloubit tyto dva hlavní profily tak, že výsledek není trapný. A za to moudře pokyvuji hlavou - dobrá práce. Podobně se dá referovat i o ostatních postavách. Přestože disponují komixovou nadsázkou, žádná z nich nepůsobí trapně - teda vyjma těch, co mají působit trapně, samozřejmě. Postav zde není nějak enormní množství, ale každé si užijeme dosytosti a poznáme blíže. Velice se mi líbí, že i postavy vedlejší jsou vytvořeny s velkou péčí. Kupříkladu bývalý šéf gangu Polecats, kterému Ben říká "Father", se na obrazovce objeví na pár minut a přátelsky s Benem poklábosí. Celý dialog je napsaný tak, že se jako hráč nemám důvod ptát co proč a jak, prostě beru situaci, že tohle jsou dva staří blázni do motorek, znají se celý svůj život a i když je jeden z nich v důchodu, je naprosto v pořádku, jak se spolu baví. Father se pak ještě objeví na samotném konci hry a já si ho s láskou vybavím, jak jsme spolu jeli bok po boku na dálnici. Tak nějak to má být. Mnohem více bych se mohl rozpovídat ještě o dalších hrdinech, zejména Maureen. Tato ženská kouzelnice s francouzským klíčem disponuje tajemstvím, které po e72 stupně během hry odhalíme a oproti 99% jiných her si vnitřně přeji, aby se mezi Maureen a Benem rozvinul nějaký románek. Charakter Maureen je ale stejně drsný, jako Benův a tak jsme svědky chytrých slovních přestřelek, které musí pobavit každého škarohlída. Celkově je humornost hry univerzální v celém průběhu. Popkulturní narážky ("Musíš mi pomoci, Bene, si moje jediná naděje"), narážky na jiné hry od LucasArts (závěrečná scéna s promítáním prezentace je podle mne obšlehnutá z Fate of Atlantis), ale také skryté vtipy - v samotném konci titulků máme sérii "biker haiku", která mne dostala ze židle. Na "vině" je také naprosto excelentní dabing, který snad nemohl být vybraný lépe. Oproti jiným CD hrám své doby je totiž dabing nezvykle propracovaný a herecky naprosto zvládnutý. Jasně, nabízí se Mark Hamill v roli hlavního záporáka Ritburgera, ale je to samozřejmě především Roy Conrad jako Ben a Kath Soucie jako Maureen. Perfektní intonace, skvělé časování - to vše umocňuje atmosféru a i komičnost výsledného díla. Při skládání dílků celé hry zkrátka a dobře někdo přemýšlel a je to znát. Full Throttle je bezchybný mix všech prvků, které dělají počítačovou hru počítačovou hrou. A ta grafika! Ať si kdo chce co chce říká, klasická VGA sluší hrám prostě nejvíc. Práce s paletou barev je jedním slovem geniální a vyjma několika renderovaných šmuh při akčních sekvencích není co vytknout. Počet animačních políček, kterými disponují hrdinové, je enormní. Cartoon kvalita a stylizace je velice dobře aplikovaná. Navíc - Ben samotný obsahuje i světelné varianty svého spritu. Vzpomínáte na Broken Sword? Tak tam to byl "podfuk" - pomocí filtru se "jenom" ztmavoval George. Ve Full Throttle má Ben přibližně deset variant nasvícení a v každé této variantě disponuje všemi základními pohyby. A i když je rozlišení z dnešního hlediska mizerné, vážím si této práce víc. V SVGA rozlišení bylo jednodušší renderovat, ale VGA je ruční práce. Víc ocením, že se Ben vítězoslavně usměje na Maureen, což jsou v reálu dva bílé pixely. To mi vyčaruje úsměv na tváři taky. Je to milý graficky styl, podle mne dodnes nepřekonaný. Full Throttle je vůbec lahůdkou po celé technologické stránce. Starý dobrý SCUMM jede naplno. Zejména celoobrazovkové záběry na obličeje jsou úžasné, ale i některé kombinace renderovaných a ručně kreslených záběrů. Přidejme skvělou rockovou hudbu, dokonale vystihující situaci, spousty skvělých animací a vtípků (ty vyplavou na povrch zejména tehdy, když se Benovi nedaří - například jsem našel asi pět (naprosto zbytečných, ale zábavných) věcí, které lze dělat s palubním počítačem v závěru hry). A máme tady kandidáta na nejlepší hru od LucasArts. Nebo ne? S politováním musím oznámit, že mi vadí zejména krátkost hry. Sice se stihne stát celkem hodně událostí, ale jako celek bych si přál hru rozšířit nejméně dvakrát. Ve srovnání s Monkey Island je Full Throttle prostě drobek. Může za to i velice nízká obtížnost / logičnost hry. A 1000 le i tak - počet lokací či počet kliknutí nutných k dohrání hry je prostě nízký. A samozřejmě ty prokleté akční pasáže, které jsou za celou hru asi dvě a jsou ultrastupidní. To je takový vliv doby, kdy chtěli do SCUMM narvat kousek toho Rebel Assaultu. Nic horšího jsem nikdy neviděl a zaplať Lucas za klávesovou kombinaci CTRL-V. Pak je to docela sranda ;). Ale jinak je to spíš umělé natahování dost krátké hry. Je nespravedlivé po patnácti letech kritizovat hru, která disponuje tak skvělou atmosférou a kterou si chcete zahrát hned druhý den znova. Ale berme i tuto kritiku s nadsázkou. Já si užil dva večery plné radosti a za to patří LucasArts obrovský dík a samozřejmě i nějaký ten peníz. Nyní mne čeká ještě The Dig, Zak McCracken a Day of Tentacle. Ach ty nedohrané resty mládí, díky za ně. Jinak bych asi neměl opravdu co hrát ;). P.S.: Uniklo mi, že k Full Throttle byly chystané dokonce dvě pokračování. To první měla být opět klasická adventura (Full Throttle 2: Payback) a to druhé nějaká akční chodička-mlátička pro konzole (Full Throttle: Hell on Wheels). V případě Paybacku je to veliká škoda a ono i docela "hrozí", že se k Benovi již LucasArts nikdy nevrátí. Do té doby - tady jsou nějaké informace a concept arty. P.S.: Složíte se mi na Hárleje prosím? ;)


text: Jak přejít na nové krmivo? - Zvířecí-Potřeby.cz Čas od času každý z nás musí svému pejskovi změnit krmivo. Ať je to již z důvodu problémů se stávajícím krmením, protože stárne a je třeba přejít na dospěláckou či seniorskou stravu a nebo jednoduše proto, že máme chuť dát mu něco nového. Bez ohledu na důvody je změna stravy nedílnou součástí psího a chovatelského života.Pro mnohé z našich psů je však změna potraviny prvním krokem k zažívacím obtížím a návštěvě veterináře. Ale nemusí to tak být! Postupujte podle těchto jednoduchých pravidel a změna jídelníčku vašeho chlupáče bude velice snadná. Trávící ústrojí vašeho psa potřebuje čas na přizpůsobení se změnám. Zvláště pak pokud byl krmen jedním druhem stravy delší dobu. Jeho tělo potřebuje čas pro tvorbu těch správných enzymů pro strávení konkrétní potravy. Pro trávení hovězího masa a rýže jsou zapotřebí jiné enzymy než u ryb a zeleniny. Pokud se rozhodnete změnit značku krmiva, přechod proveďte postupným přimícháním nového krmiva do krmiva starého až staré krmivo zcela nahradíte. 3-4 den: 50% / 50% 5-6 den: 25% / 75% Pokud se u psa projeví průjem, zpravidla brzy odezní. Pokud budou mít takové problémy závažnější průběh či budou trvat týden až 14 dní, je třeba krmivo vysadit. U pejsků s obzvláště citlivým zažíváním protáhněte tuto změnu až na 10 dní. Změnu provádějte pomalu. Nikam nespěchejte. Nepřekrmujte. Kontrolujte jeho exkrementy a pokud budou výrazně měkčí než obvykle uberte na tempu. Nezapomínejte však, že každý pes je stejně jedinečný jako jeho páneček. Neexistují dva úplně stejní psi. Přistupujte ke svému mazlíčkovi jako k jedinečné osobnosti.


Nadace OKD ocenila festival Dokořán - Karvinský a havířovský deník Nadace OKD ocenila festival Dokořán Karviná - Lidé angažující se v karvinské křesťanské iniciativě Dokořán mají důvod slavit. Multižánrový hudební festival, který lidé z Dokořánu letos uspořádali již posedmé, byl letos zařazen do desítky nejlepších českých festivalů a minulý týden získal cenu Nadace OKD. Ocenění festivalu Dokořán | Foto: Archiv Nadace OKD Nadace ocenila především zapojení stovky mladých dobrovolníků. O vítězovi pak rozhodli hlasující z řad veřejnosti. „Když jsme před šesti lety dělali první ročník festivalu, vůbec nás nenapadlo, že získáme cenu Nadace OKD. Děkujeme, je to ohromná čest.“ Takto uvedl děkovnou řeč Daniel Cieślar, předseda Iniciativy Dokořán při přebírání ocenění. Dodal, že cena obrovsky motivuje k lepší práci. „Byla by ale škoda vyzdvihovat jen naši práci. Vždyť v našem i jiných programech jsou další úžasné projekty s myšlenkami pomáhat,“ řekl s úsměvem dojatý Cieslar.


Dneska mi přišel z Palmknih Pocketbook Mini za příjemnou 1 Kč a funguje to v něm taky (po aktualizaci firmware).


31. 7. 2010 Starcraft 2 - první a asi i poslední dojmy Samozřejmě jsou výjimky. S láskou vzpomínám na Nether Earth, v dřevních dobách mne bavila Dune 2 a první Warcraft. S příchodem Command and Conquer můj zájem ochladl a vyjma pár modů do Warcraft 3 (s lodičkama!) či Age of Empires se dá říct, že jsem s "klasickými RTS" v podstatě skončil. Z ne úplně klasických RTS jsem si docela ulítl na Homeworld a naposledy na Sins of the Solar Empire (což je i s odstupem času pořád super hra). A ano, první Starcraft jsem ještě "stihnul" dohrát za jednu rasu ve své době, ale byl jsem spíše pod vlivem přátel, takže nakonec z toho žádná láska nebyla. Není tedy divu, že na rozdíl od zbytku herní komunity jsem příchod Starcraft 2 vnímal spíše neutrálně. No možná až trochu negativně, když jsem sledoval screenshoty a různé kejkle s trojím vydáváním hry. Ale z něčeho chudáci z Blizzardu žít musí, no ne? Dneska jsem se ovšem zastavil u kamaráda, velkého fandy série, který mi nadšeně hru ukazoval. Takže jsem si k ní na pár hodin sednul a otestoval jsem, jestli mne to nějak poznamená, jestli poznám kouzlo žánru. Bohužel, nepoznal jsem. Leč to se dalo čekat. Starcraft 2 je podle všeho ve své kategorii nadprůměrnou hrou. Uspokojí zejména hráče po síti, milovníky clickfestů a náročných strategických rozhodnutí, jestli je na kámen lepší papír nebo nůžky. Jasně, nejsem odborník, takže se na to podívám po svém. Nastavil jsem si nízkou obtížnost a jal jsem se 1000 zkoumat, co to Blizzardi na nás ukuchtili. Samozřejmě jsem i se svými mizernými zkušenostmi s RTS vyhrával každou bitvu díky houfné přesile, nulové umělé inteligenci protivníka a určitě jsem neokoštoval ony jemné nuance v posílání jednotek na smrt. Ale zase jsem si asi během čtyř hodin užil detaily, prozkoumal svět a obecné možnosti. Nakonec jsem toho nasál tolik, že jsem se o to chtěl podělit zde na blogu. Totiž - jádro hry v mé optice vnímání je veskrze průměrné. Nepostřehl jsem zásadní rozdíl proti jiným hrám v tomto klasickém zpracování. Ovládání je navržené spíše pro klávesnici, ale myší lze také udělat snad všechno. Komfortní prvky ála přeposílání jednotek, přemísťování budov nebo automatická aktivace dovedností specifických jednotek - standard. Grafika ve hře je docela chudá, ale hnusně druhý Starcraft rozhodně nevypadá (a spustíte ho snad na jakémkoliv běžném PC). Příběh mne moc neoslovil, náplně misí jsou pěkné, ale většinu (dohrál jsem jich jenom šest teda, z celkového poštu 26) jsem už někde viděl. Aniž bych se snažil být hnidopich nebo oportunista, docházím k tomu, že Starcraft 2 je prostě "OK hra". Fandové se mnou nesouhlasí, ale vážně to nemyslím nějak zle. Prostě OK, nic nového, nic špatného. Důvod k napsání jsem ale získal jiný. Paradoxně mne na hře zaujala ta omáčka okolo. Když zrovna netěžíme suroviny, nestavíme jednotky a neposíláme je houfně proti nepřátelům, trávíme čas s hlavním hrdinou - veteránem Jimem - v baru, později na kosmické lodi, kde skoro až adventurním způsobem komunikujeme s důležitými členy posádky, najímáme posily, vylepšujeme vojenskou výbavu nebo vynalézáme nové věci. A tato pasáž, byť by se dala nacpat do jednoho malého menu, je udělaná mnohem zajímavěji, než by kdokoli čekal. Jednak zde naprosto exceluje grafika. Docela dobře si pamatuji onen vychýlený rytmus tlukotu mého srdce, když jsem poprvé viděl úžasně renderované intro k Blizzardímu Diablu 2. Před vydáním Starcrafta 2 sice také proběhly nějaké videa, ale v samotné hře vidíme veškeré komorní akce počítané přímo v enginu hry a to v kvalitě, která se dá chvílemi přirovnat k renderu! Jasně, textury pórů na obličeji postav jsou viditelně příliš hrubé při detailním zkoumání, ale jako celek působí kompozice dějových animací naprosto fantasticky. I když to nesvedu více popsat, spokojil bych se být vámi s konstatováním, že Starcraft 2 se obejde bez desítek minut / hodin renderovaných videí, protože v rámci enginu to vypadá i tak božsky. "Už je to tady", dere se mi na rty. Díky tomu je atmosféra pohybu na lodi opravdu skvělá a bavilo mne povídat si s kýmkoli, prohlížel jsem si svou šerifskou placku, sledoval zprávy v televizi (včetně perfektní reklamy na iPistol), probral s vědci další vývoj výzkumu cizáckých technologií a celé to završím výběrem mise a následnou hrou. A i v rámci misí jsme motivováni nejít přímo cíli po krku a užijeme si i dostatečného množství vedlejších úkolů, hledání artefaktů, osvobozování rukojmích. Na nejnižší obtížnost je možné dohrát většinu misí prvních během patnácti minut, ale nejvíce mne bavilo vylepšovat základnu do maxima, hrát si s kombinacemi jednotlivých útočných týmů a odkrývat celou mapu se všemi tajnostmi. To jsem pak v jedné misi byl schopen strávit i třičtvrtě hodiny. Když si tohle spojíte s mnoha komentáři od různých postav, dostanete představu o atmosféře, kterou mne hra zaujala. Na druhou stranu mi samotné mise nepřišly nijak zázračné a dokonce jsem měl pocit, že jako hráči mi je sebrána možnost opravdu vymýšlet nějaké postupy. V každé misi se objeví nějaký nový prvek, v němž tkví úspěch této mise. A když už se neobjeví nový prvek, tak nám hra de facto nadiktuje, kam na mapě 1000 jít dříve a kam později. Beru to tak, že singleplayer je jenom tutorial pro multiplayer, ale i tak bych očekával více snahy o invenci. Mnohokrát jsem si říkal, proč je vlastně Starcraft 2 RTS. Všechna ta omáčka okolo by se hodila k nějaké pseudomanažerské adventuře nebo by mohla vytvářet pozadí pro RPG, či mne dokonce napadlo, jestli nemělo jít původně o scény ze Starcraft Ghost. Obyčejná, ale kvalitní RTS, vyčnívající "tím okolo". Sledovat onu omáčku okolo mne bavilo víc, než samotné jádro hry. Jsem divný? 3 komentáře: Seznam tvych oblybenych her se podezrele shoduje s tim mym :-). http://spokojeny.blogspot.com/2010/07/nejlepsi-hry.htmlOdpovědětVymazat Z tvého textu je zřejmé, že prostě vůbec nejsi "starcraftový typ". Starcraft je o efektivitě - těžit lépe a využívat jednotky lépe, než oponent. Ta magie, kvůli které se hraje původní SC na profi úrovni dodnes, nespočívá v grafice nebo v singleplayer kampani (a koupit si SC2 kvůli singleplayer kampani, byť sebekvalitnější, je jako koupit si pornokazetu kvůli zápletce), ale v herním mechanismu, ve vyváženosti tří naprosto odlišných stran a v neskutečné šíři možností – člověk musí mít přehled o tom, co oponent plánuje, aby mohl reagovat. A dle mých dojmů z bety právě v tomto je SC2 největším krokem v před.OdpovědětVymazat Ale proč to píšu – nechci tě samozřejmě lámat do SC2. Proti gustu, žádný dišputát. Chci jen uvést na pravou míru tvoje tvrzení. Totiž to, co děla ze Starcraftu jednu z nejlepších, ne-li vůbec nejlepší RTS všech dob, a to čím, tak dalece nad ostatní vyniká i Starcraft 2, ROZHODNĚ NENÍ „to okolo“ (!), ale právě strategické jádro hry. Ovšem pokud jsi „kochací typ“, hraješ na nejlehčí obtížnost a nejvíc tě baví objevovat mapu a stavět si základnu, pak samozřejmě o to, co dělá ze Starcraftu tak výjimečnou hru, nikdy nemáš šanci ani zavadit (při vší úctě). Však v pořádku, já to otevřeně přiznávám, že nejsem RTS typ. Nesnažím se o hře říct nic špatného, jen mne prostě nudí, jako ostatní RTS, co jsem kdy v životě hrál (a moc jich nebylo) - plus nejsem na multiplayer obecně. Jen chválím, že omáčka okolo mi přijde super a bavil jsem se u ní víc, než u hry. Samosebou rozumím, v čem je kouzlo hry, jen ho prostě neocením - což je možná škoda, ale taky mi to je docela fuk ;).OdpovědětVymazat