26. 8. 2008 Metro Předem musím říci, že miluji PR oddělení. Připomíná mi to trochu Orson Wellse s jeho "VÁLKA nebude". Na krabici je totiž nálepka "Hra roku 2004" a pod tím připsáno "nominace". To mne baví. Ale obecbně - já secesi rád, krabice je krásná a motivy stejné, jako v Paříži, takže jsem v sedmém nebi ;). Rozbalování bylo rychlé a studium pravidel rovněž. Na hře mne velice potěšilo, že je opravdu jednoduchá, ale přitom skrývá komplikovanou matematiku, co se herní plochy týče. Easy to learn, hard to master - takové hry miluju. Hra je určená pro 2-6 hráčů a překvapil mne inovátorský přístup. Herní partie bude vždy trvat přibližně stejně dlouhou dobu, protože při větším počtu hráčů se snižuje počet herních prvků. To je rozhodně pozitivní zpráva. Herní plán obsahuje po okraji celkem 32 zastávek metra, kde si hráči rozmístí své vagónky. Cílem hry je propojit libovolné stanice tak, aby vagónek vyjel z jednoho místa do druhého. Kartičky s kolejemi jsou navrženy tak, že není možné udělat slepou uličku a zároveň je možné skrz jednu kartu vést až čtyři nezávislé koleje. V tom je asi největší podíl práce autorů, navrhnout kartičky tak, aby byla hra vyvážená. Hráči po jedné kartě zaplňují herní plán a dojde-li k propojení dvou stanic, může hráč vyjet svým vagónkem. Za každý průchod jednou kartičkou s kolejemi získává hráč bod. Navíc se ve středu hracího plánu nachází osm bonusových stanic, kde se bodový zisk násobí dvěmi. Každým vagónkem je možné vyjet jen jednou a není možné dojet dvěma vláčky do jedné zastávky - neexistují zde vyhýbky. A jelikož každá kartička obsahuje více kolejí, můžete nejen docela dobře pomáhat stavbou sobě, ale zároveň škodit ostatním (i když ono škození může být docela dobře dvousečné). Doplňková pravidla jsou vlastně jen dvě - musí se hrát na severní orientaci kartiček - ale pokročilí hráči to mohou ignorovat. Počet kombinací tak závratně stoupá, ale zároveň hrozí tvorba nevyužitelných smyček. A podobně tak - hráč může mít v ruce jen jednu kartu, ale pokročilí mohou hrát se dvěmi i třemi najednou. To je celé. Na hře oceňuji, že přes prostinká pravidla je proces hraní uspokojivý a taktický. Minimální začlenění náhody a bohaté možnosti kombinací - na té hře se zkrátka pobaví dítě i dospělý stejnou měrou. A také atmosféra je dobrá, i když uznávám, že největší radost mi udělaly identické názvy stanic, které jsem srovával s reálnou mapkou pařížského metra. Odehráli jsme se ženou jen dvě partie, ale znáte takové to t 1000 ušení, že tohle se vám trefilo do vkusu? Tak to přesně mám. 12 komentářů: Na Metro si brousím zuby už od Invexu 2006, ale nějak na něj zatím nedošlo. Teď kupuji StarCraft a pokukuji po stolní Battlestar Galactica. Také miluji deskovku Sid Meier's Civilization (ta druha se mi nedostala do ruky - kde ji koupim?), dokonce jsem pracoval na překladu pravidel a získal od autorů stránku pravidel původně určených pro rozšíření, které nikdy nevyšlo. Bohužel, s Blackfire jsme se nějak nepohodli (já jen překládal a oni po mně chtěli i sazbu v Corelu) a proto se můj překlad nějak ztratil. Zaplaceno jsem dostal, proto mne mrzí jen ztráta těch extra pravidel (politické systémy), která znám asi jen já a tvůrci. Pokud má někdo zájem, rád je poskytnu. Karetní Civilizace, která byla v balení Civilization Chronicles (kolekce všech Civek kromě datadisků pro 4), je ale vcelku mizerná hra.OdpovědětVymazat Tak jestli máš raději komplikovanější deskovky, tak tě Metro jistě neuspokojí. Ale ideální pro návštěvy, co nejsou moc zběhlé.OdpovědětVymazat Název té Civky ti přesně zjistím, ono se to jmenuje trochu jinak, než jen "Civilization". Takže ta samohrající Civka se jmenuje "Vinci":OdpovědětVymazat http://deskovehry.cz/index.php/Vinci Dále pak: http://en.wikipedia.org/wiki/Advanced_Civilization (Ta je masakrální, lepší, než ta Meierova). A od Chvátila ještě tahle: http://www.boardgamegeek.com/game/25613 Na zmíněném BoardgameGeek, kam chodím už pár let, jsem dneska našel freeware verzi Metra pro PC - je to maličké a na vyzkoušení stačí. http://boardgamegeek.com/file/download/29796/metro.zipOdpovědětVymazat Jinak dík za tip na ty další hry, ale mám poměrně málo času tohle hrát. Takže se dívám po hrách, na které nalákám kluky z firmy. Tzn. kratší pravidla a lákavé prostředí (tudiž BSG a SC jsou ideální kandidáti). Spise bych potřeboval doporučit něco i složitějšího, ale dobře hratelného pro dva hráče. Hmm, pro dva a komplikované - no šachy a go ;). Jinak mne nic nenapadá. Možná karetní hry?OdpovědětVymazat Šachy na mne půspbí takovým "suchým dojmem" pro hraní s mou přítelkyní. Karty jsou ohraná klasika, zkoušeli jsme karetní Scrabble, ale nejak nezaujalo. Nevíš, jací jsou ti karetní osadníci pro dva hráče?OdpovědětVymazat Nejsou údajně vůbec špatní, dali by se doporučit.OdpovědětVymazat Uvažoval jsi třeba o nějakých stolních bitvách ála Necromunda (Warhammer je příliš masový na můj vkus) nebo Space Hulk? Mimochodem o Space Hulku chystám prima text ;). - Marcus de Tycho 27. srpna 2008 15:42 Warhammer 40.000 jsem hrával před pár lety a dodnes mám doma figury asi za 15000,-Kč. Bohužel jsem neměl čas denně studovat pravidla, abych se pak nemusel s 15ti letým klukem hádat o třech řádcích pravidel vydaných před měsícem ve White Dwarf. Místo příjemných her se to zvrhávalo v hádání a nechutné kombaření. Tudíž plnohodnotný W40k jde mimo. Epic nikdo nehraje (mám doma 2 armády orků a 1 Space Marines) a Space Hulk jsem prostě nesehnal. Necromunda mne nezaujala a na fantasy moc nejsem. Na článek o SH se teším. Zkusil jsem snad všechny inkarnace SH na PC a mobilech. Tak ti to případně pěkně rozšířím pak v diskuzi.OdpovědětVymazat Space Hulk je pro dva vůbec nejlepší, ale jak se brzy dočteš, jsou alternativy.OdpovědětVymazat Necromunda je spíš scifi, postapokalyptické a mnohem jednodušší, než WH, a také koncipované na dva hráče. Viděl jsem to hrát jen jednou a dá se s trochou štěstí sehnat i u nás. Sám o ní docela uvažuju. Necromundu jsem hral, ale proste mi nesedla. Ale mam doma tu stavbu z Necormundy. Pouzival jsem ji pri hrani W40k City Fight.OdpovědětVymazat Co se alternativy ke Space Hulk tyce, mam docela rad Dooma od FantasyFlightGames. Predchudce SH jmenem Space Crusade jsem pred 15 lety videl v Rakousku a hral na PC. Nicmene nic z toho neni zrovna hra pro zenskou ;). Jaj, tak tenhle požadavek jsem přehlédl ;).OdpovědětVymazat V pohode. Budu s ní hrát Dooma a zpracovávám ji, že se už začíná těšit na Battlestar Galacticu ;). Hodně ji zaujala Meierova Civka, ale na to chce více hráčů. Nicméně stále hledám něco do zábavného hratelného do hodinky pro mně a přítulku (př 1000 ed či po sexu - ten se nedá dělat pořád ;).OdpovědětVymazat


Abrikos Hostel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Kyjev Abrikosovaya Street 8, Podilskyj, Kyjev, Ukrajina, 4136 - Zobrazit na mapě Bed in 4-Bed Dormitory Room with Double Bed and Bunk Bed Dobře umístěný v oblasti kultura, památky, náboženské body zájmu města Kyjev, Abrikos Hostel vám poskytuje nejpříznivější místo pro odpočinek od rušných dnů. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Tento moderní hotel je v blízkosti oblíbených turistických atrakcí, jako je Kiev TV Tower, Klášter sv. Cyrila, Lukjanivská věznice. Abrikos Hostel rovněž nabízí mnoho vybavení k obohacení vašeho pobytu ve městě Kyjev. Pro komfort a pohodlí hostů hotel nabízí nonstop recepce, expresní přihlášení a odhlášení z hotelu, úschovna zavazadel, přeprava do hotelu / na letiště, hlídání dětí. Atmosféra hotelu Abrikos Hostel je cítit v každém pokoji. topení, balkon/terasa, budík, telefon, televize jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Po celý den si můžete užívat pohodovou atmosféru masáž, dětské hřiště, zahrada. Abrikos Hostel je ideálním místem k pobytu pro cestovatele hledající kouzlo, komfort a pohodlí ve městě Kyjev.


Rád bych touto cestou poděkoval všem, kteří se rádi vracejí na můj blog a kteří mne mnohdy obdarováváte smysluplnými komentáři. Ze všech vánočních darů bych si ale dovolil věnovat extra dík mému věrnému příteli Drokkovi, který mi nakreslil nádherný plakát, který momentálně zdobí stěnu mé herní pracovny. Radost pohledět - díky Drokku! Jenom pro připomenutí, loni jsem dostal k narozeninám tričko s tímto potiskem. A vám všem - hodně her přeji! P.S.: Petju nemusí smutnit, o jeho vydatném příspěvku do sbírky se rozhovořím samostatně později ;).


Ovšem Kovy :: NET-TV Mozaika EU Karel Kovář, Nakladatelství BizBooks www.bizbooks.cz Albatros Média a.s. www.albatrosmedia.cz A je to tady. Píšu knihu! No fakt! Právě teď jsem začal a ani nevím, proč jsem tak nervozní. Knih už jsem přitom v dětství napsal několik. Před dvanácti lety. Všechny byly o plyšácích. Dobře, už svoji nervozitu chápu. Tentokrát totiž píšu o sobě a bude to číst i někdo jiný než jen moji rodiče ... Aspoň tedy doufám! Navíc od vás čtenářů pravděpodobně obdržím i jiné reakce, než: "Proč jsi to celé psal v přímé řeči?" nebo: "Moc jsem tomu nerozuměla, ale bylo to moc vtipné!" Tedy nechápejte to špatně, budu moc rád, když se při čtení pobavíte, to je i jeden z cílů, ale tenkrát jsem psal dramatické detektivní romány, kde se plyšáci vraždili a rozkrádali rozpočet státu Plyšákov, který byl prolezlý korupcí a zločinem. Vůbec jsem nechápal, co na tom rodičům přišlo vtipné! Teď, po opětovném přečtení po dvanácti letech, už to bohužel chápu. Nezbývá než se modlit, abych si to samé zděšení neprožil za dalších dvanáct let po dočtení OVŠEM. Od téměř idylického dětství, přes komplikované dospívání a tragikomické vztahy až po budování kariéry na You Tube a smíření se se svou identitou. O stránce života, která byla důsledně skryta. O rodině a snaze zůstat sám sebou. O slzách smutku, štěstí a hlavně smíchu, protože toho není nikdy dost ... Pamatuji si to jako dnes. Prázdninový stereotyp, který jsem si oživil natáčením, mi přerušuje cesta s rodiči do francouzského Besanconu. Poctivě připravuji všechna videa pro našich asi deset fanoušků, odesílám pár zpráv s odkazy na sestřih velkým Youtuberům a odjíždím pryč. Tenkrát jsem rozhodně nebyl zvyklý být neustále online a ani jsem neměl smartphone (zlaté časy!). Moje stará nokia nezvládla víc než pár her, zprávy a hovory, což mi do té doby upřímně stačilo. Na internet byl přece počítač, ne? Po zhruba dvou dnech bez připojení jsem otevřel tátův notebook a složitě se připojil k hotelové síti. Chtěl jsem mrknout, jestli nám náhodou nepřibyl nějaký odběratel, nebo nepřišla zpráva. Otevřel jsem náš kanál a v tu chvíli jsem spatřil něco neskutečného. Na našem sestřihu bylo 480 shlédnutí a na našem kanálu 40 odběratelů! zpět na : Autobiografie a životní příběhy


source: wikipedia

text: Čeština neboli český jazyk je západoslovanský jazyk, nejbližší slovenštině, poté lužické srbštině a polštině. Patří mezi slovanské jazyky, do rodiny jazyků indoevropských. Čeština se vyvinula ze západních nářečí praslovanštiny na konci 10. století. Je částečně ovlivněná latinou a němčinou. Česky psaná literatura se objevuje od 14. století. První písemné památky jsou však již z 12. století. Češtinou jako mateřským jazykem mluví zhruba 9,9 milionu lidí – velká část populace České republiky. Celkový počet českých mluvčích se odhaduje na 13,2 milionu, což zahrnuje 2,5 milionu uživatelů češtiny jako druhého jazyka. V důsledku několika vystěhovaleckých vln ve druhé polovině 19. a ve 20. století hovoří totiž česky i desetitisíce emigrantů a jejich potomků, zejména na Slovensku, v USA (55 tisíc mluvčích), Kanadě, Německu, Rakousku, Austrálii, na Ukrajině, v Srbsku (37 tisíc mluvčích), Chorvatsku (6 290 mluvčích), Rumunsku (2 170 mluvčích), Polsku (1 430 mluvčích) a v řadě dalších zemí. Čeština je flektivní jazyk vyznačující se komplikovaným systémem skloňování a časování a velmi volným slovosledem. K písemným záznamům používá latinku doplněnou o znaky s diakritikou. Pro výslovnost je charakteristický pevný přízvuk na první slabice mluveného slova, opozice délky samohlásek a 2 specifické souhlásky zapisované jedním znakem „ř“ (zvýšená alveolární vibranta = dásňová kmitavá souhláska znělá a neznělá). Dělí se na: spisovnou češtinu určenou pro oficiální styk (je kodifikována v mluvnicích a slovnících), která má dvě podoby: čistě spisovnou a hovorovou, kterou je třeba odlišovat od češtiny obecné; obecnou češtinu – substandardní, nespisovná, která zahrnuje dialekty (nářečí) a sociolekty (slangy) včetně vulgarismů a argotu. Koexistence spisovné a obecné češtiny je některými autory označována jako diglosie. Spisovný standard neupravuje žádný zákon, ale kodifikuje jej v praxi svými obecně uznávanými doporučujícími publikacemi Ústav pro jazyk český Akademie věd České republiky a formálně jejich schválením pro výuku i Ministerstvo školství. Čeština (spisovná) je úředním jazykem České republiky a Evropské unie. V úředním styku lze češtinu používat také na Slovensku. Klasifikace Čeština je slovanský jazyk, a patří tak do rodiny indoevropských jazyků. Spolu se slovenštinou tvoří česko-slovenskou větev západoslovanských jazyků, mezi které patří dále polština, kašubština a lužická srbština (horní a dolní). Čeština je nejzápadnějším slovanským jazykem. Vztah češtiny a slovenštiny Čeština je blízká a vzájemně dobře srozumitelná se slovenštinou. Rozdíly mezi těmito dvěma jazyky jsou menší než rozdíly mezi některými nářečími jiných jazyků. Například severoněmecké dialekty němčiny jsou jen obtížně srozumitelné s jižními a jsou více příbuzné staré angličtině nebo nizozemštině než spisovné němčině. V Česku a na Slovensku naproti tomu panuje pasivní česko-slovenský bilingvismus (mimo jiné i díky dřívější existenci společného státu, Československa), Češi zpravidla bez větších problémů rozumějí slovenštině a naopak. Vzájemná srozumitelnost obou jazyků se odhaduje na 95 %. Jejich dialekty vytvářejí jazykové kontinuum, tj. přechod mezi nimi je plynulý. V meziválečném Československu (1918–1938) byly v duchu tehdejší politiky čeština a slovenština považovány za dvě spisovné varianty jednoho jazyka. Historie Čeština se vyvinula na konci 1. tisíciletí ze západního nářečí praslovanštiny. V pračeském období si zachovávala některé praslovanské prvky, jako byly jery, nosovky (ę a ǫ), palatalizace či systém čtyř minulých časů (aorist, imperfektum, perfektum, plusquamperfektum). Tyto prvky nejpozději do konce 15. století postupně vymizely (v uvedeném pořadí). Písemné památky z nejstaršího období jsou jen sporadické. Číst a psát tehdy uměli většinou jen duchovní. Funkci spisovného jazyka zpočátku plnila staroslověnština psaná hlaholicí, později latina psaná latinkou. První česky psanou památkou jsou 2 věty ze zakládací listiny litoměřické kapituly z roku 1057, které jsou však zřetelně mladší, zřejmě až z 12. století. Zní: „Pavel dal jest Ploškovicích zemu. Vlach dal jest Dolas zemu Bogu i svjatemu Scepanu se dvema dušníkoma Bogucos a Sedlatu.“ Dále se dochovaly posměšné přípisky z chorální knihy svatojiřské (Svatojiřské přípisky) z konce 13. století. Věty byly psány tzv. primitivním pravopisem, který používal neupravenou latinku i pro zápis hlásek, které byly latině cizí (jedno písmeno mohlo označovat více hlásek). Ve 14. století se česky začínají psát úřední listiny a objevuje se i první česky psaná literatura. Karel IV. nechává vyhotovit první překlad Bible do češtiny. Používá se spřežkový pravopis, který chybějící fonetické znaky vytváří kombinací písmen latinky. Na přelomu 14. a 15. století se objevuje návrh na reformu pravopisu, který zaváděl do češtiny používání diakritických znamének. Propagátorem tohoto návrhu byl Jan Hus, není však jasné, zda byl také jeho autorem. Každopádně byl rozhodným zastáncem názoru, že by se neměly používat výpůjčky z cizích jazyků, pokud pro danou věc již existuje vhodné domácí označení. Tyto puristické tendence v dalších staletích sílily a důležitým způsobem formovaly slovní zásobu. Velký rozvoj zažila česky psaná literatura zejména po vynálezu knihtisku v 15. století. Nejstarší tištěná kniha psaná v českém jazyce je Kronika trojánská, která byla vytištěna v Plzni nejspíše roku 1468. K rozkvětu češtiny přispěla zejména Jednota bratrská, která užívala češtinu jako liturgický jazyk a vytvořila nový překlad bible vynikající svou typografickou úrovní. Tato tzv. Bible kralická (1579) byla po velmi dlouhou dobu považována za vzor spisovného jazyka nejen pro češtinu ale i slovenštinu. Po porážce stavovského povstání v roce 1620 došlo k nucené emigraci české nekatolické inteligence (Jan Amos Komenský, Pavel Stránský aj.), která spolu s Třicetiletou válkou zapříčinila postupný úpadek česky psané literatury. Obnovené zřízení zemské (1627, 1628) zavedlo jako druhý úřední jazyk v Čechách a na Moravě němčinu, která byla zrovnoprávněna s češtinou. Čeština sice nadále zůstala dominantním jazykem na venkově (mimo příhraničních oblastí a Slezska), ale ve městech a u vyšších vrstev obyvatelstva převládla němčina. I v této době vycházely česky psané knihy, které ovšem podléhaly přísné cenzuře a nedosahovaly úrovně z dob Jednoty bratrské. Úpadek české literatury nebyl v této době zapříčiněn snahou o potlačení češtiny, ale spíše celkovou změnou kulturního prostředí, utužování nevolnictví a zavržením děl nekatolických autorů. Ostatně ani jazykově německé literatury v českých zemích nevycházelo o mnoho více a ani její úroveň nebyla vyšší. Pro češtinu v tomto období je typická chudší slovní zásoba a výrazná diferenciace nářečí v důsledku relativní izolovanosti venkovských oblastí, zejména moravských a slezských, které se vyvíjely odchylně od obecné češtiny. Ve městech, kde docházelo k intenzivnějšímu styku s němčinou, pronikaly do češtiny četné germanismy. Spisovná čeština je zasažena tzv. brusičstvím, radikální formou jazykového purismu, které se snažilo očistit češtinu od veškerých cizorodých prvků i za cenu odtržení od živého jazyka. Tyto snahy zůstaly záležitostí úzké vrstvy inteligence a ve svém důsledku jen prohloubily úpadek češtiny jako literárního jazyka. V 18. století se objevuje snaha o zavedení němčiny jako jednotného jazyka ve všech zemích habsburského soustátí. Tato snaha byla vedena spíše pragmatickými důvody než nacionálními motivy. Čeština ztratila svůj (již spíše formální) statut úředního jazyka, ale reálné jazykové poměry se příliš nezměnily, neboť česky mluvící obyvatelstvo zůstávalo stále početné; po ztrátě většiny území převážně německojazyčného Slezska navíc získalo ve zbytku České koruny nad německy mluvícími procentuálně navrch. Zrušení nevolnictví a příliv lidí z venkova do měst pak na konci 18. století odstartovaly proces označovaný jako národní obrození. Pro novou kodifikaci spisovné češtiny se východiskem stal literární jazyk konce 16. století a díla Komenského. Z různých pokusů o kodifikaci byla nakonec všeobecně přijata gramatika Josefa Dobrovského, která poprvé vyšla roku 1809. Byly odstraněny některé pozůstatky zastaralého bratrského pravopisu (např. slovo její bylo do té doby psáno jako gegj). K obnově české slovní zásoby přispělo zejména vydání pětidílného Slovníku česko-německého (1830–1835) Josefa Jungmanna. Nová spisovná čeština nicméně příliš nereflektovala přirozený vývoj, jakým český jazyk prošel od dob Bible kralické. Výsledkem se stala existence dvou variant jednoho jazyka (hovorové spisovné a spisovné češtiny) vedle sebe. Díky snahám národních buditelů byla v průběhu 19. století obnovena úroveň česky psané literatury. Díky povinné školní docházce a rostoucí gramotnosti obyvatelstva přestala být spisovná čeština záležitostí úzké vrstvy inteligence. Bylo vytvořeno odborné české názvosloví, začaly vycházet české odborné publikace a začalo se přednášet v češtině na universitách. V 2. polovině 19. století se pak rozvíjející se publicistika a umělecká tvorba postupně snažila přiblížit zejména v syntaxi živému jazyku. Během 20. století do spisovného jazyka stále výrazněji pronikaly prvky mluveného jazyka, zejména obecné češtiny. Společenské změny po 2. světové válce pak vedly k postupnému stírání (nivelizaci) rozdílů mezi nářečími, vlivem médií se od 2. poloviny 20. století šíří prvky obecné češtiny i do oblastí, které jimi nebyly do té doby zasaženy. Jako důsledek globalizace se v 21. století objevují stále v hojnější míře anglicismy. Slovní zásoba Slovní zásoba je převážně slovanského původu. Čeština a příbuzná slovenština uchovávají až 98 % praslovanské slovní zásoby, nejvíce ve srovnání s ostatními slovanskými jazyky. Příčina zřejmě tkví v tradičně silných puristických tendencích češtiny během 16.–20. století, které se z historicko-kulturních důvodů přenášely i do slovenštiny. Přejatá slova Jako u většiny evropských jazyků byla řada slov z oblasti kultury a vědy převzata z řečtiny (demokracie, parabola, typ) a latiny (škola, kříž, doktor, herbář, tabule, kapsa, skříň). Vzhledem k těsným historickým kontaktům byla řada slov také přejata z němčiny (knedlík, šunka, taška, brýle, rytíř), případně jejím prostřednictvím byla přejata slova z jiných jazyků. Z němčiny Z němčiny pochází řada slov z oblasti řemeslnického názvosloví i slangu (hoblík, klempíř, ponk, šichta), mnoho takových slov se řadí do nespisovných vrstev jazyka (majznout, lajsnout/lajznout si, luftovat) a poněkud nepřesně do nářečí, např. brněnské šalina (z něm. Elektrische Linie), zoncna (Sonne) nebo koc (Katze). Z ruštiny a jiných slovanských jazyků V období národního obrození byla řada slov programově přejímána ze slovanských jazyků – polštiny (báje, věda, půvab, otvor), ruštiny (vzduch, příroda, chrabrý) aj. Uměle bylo vytvořeno české odborné názvosloví, často doslovným překladem (tzv. kalky). Mnohé tyto pojmy se ujaly a jsou běžně používány, například slovní druhy jako číslovky, spojky, příslovce (z lat. numeralia, conjunctio, adverbium). Ruština pak ovlivnila češtinu zejména v druhé polovině 20. století, zejména z politických důvodů (sovět, kulak, chozrasčot, polárník, rozvědka, celiny). Z italštiny Z italštiny pochází řada pojmů z oblasti hudby (duet, soprán, forte, piano) a bankovnictví (konto). Z francouzštiny Z francouzštiny slova týkající se např. módy (baret, blůza, manžeta) nebo motorismu (volant, garáž, kupé). Z angličtiny Angličtina původně byla zdrojem sportovních výrazů (fotbal, hokej, tenis), v současnosti z ní pocházejí mnohá slova z oblasti výpočetní techniky (software, hardware), z ekonomie, podnikání nebo odborností. Je nyní hlavním zdrojem pro přejímání slov, často nejprve jako slangová slova. Písemná podoba někdy zůstává anglická, někdy počeštěná, jindy obě podoby zároveň. Z romštiny Mnoho výrazů se do češtiny dostává z romštiny, například čórka, lóve, benga nebo kérka. Z exotických jazyků Čeština přejímá slova i z exotických jazyků, často prostřednictvím jiných jazyků. Z arabštiny pochází např. alkohol, káva, trafika, z turečtiny jogurt, klobouk, čapka, tasemnice, z čínštiny čaj, z hindštiny džungle či jóga, z perštiny špenát. Pravopis přejatých slov Pravopis přejatých slov závisí na míře zdomácnění: zdomácnělá slova mají zpravidla standardní pravopis přizpůsobený českému, např. telefon, televize, rádio, muzeum, kriket, akvárium (ale lze psát i televise, radio, museum); novější a méně používaná slova obvykle zachovávají původní pravopis, např. hardware, image, zvláštní skupinu představují citátová slova – výrazy, které si zachovávají původní pravopis a většinou i výslovnost a zpravidla nepřijímají české koncovky, jako je např. lat. ecce homo, corpus delicti, in statu nascendi, ab incunabulis, dies irae, fr. aperçu, à propos, enfant terrible, tête à tête, vis-à-vis, potpourri, parvenu; laissez-faire, laissez-passer; ital. staccato, adagio, dolce far niente apod.). Někdy se používá souběžně původní i počeštěný pravopis, např. business i byznys (i když PČP (1999, 2005) už uvádějí jen byznys). Počet slov Přesný počet slov v češtině není možné určit, jelikož se čeština jakožto živý jazyk neustále vyvíjí. Nicméně má čeština na 300 000 slovních kořenů. Zatím nejrozsáhlejší Příruční slovník jazyka českého, postupně vydaný v letech má zhruba 250 000 hesel. Obsahuje i slova, která zná málokdo, a neobsahuje naopak některá slova obecně známá (např. vulgarismy). Zaměřuje se totiž na popis spisovné slovní zásoby na základě výtahů z beletrie, časopisů a částečně novin. Slovník spisovného jazyka českého, jehož první vydání vyšlo v letech druhé v roce 1989, má přibližně 192 000 hesel. Rozsahem nejmenší Slovník spisovné češtiny pro školu a veřejnost (první vydání 1978, druhé, upravené vydání 1994) obsahuje zhruba 48 000 hesel představujících jádro spisovné slovní zásoby. Statistika češtiny Pro češtinu jsou typická slova o délce přibližně 8 grafémů (grafických nebo písemných znaků) – slova tvořená 6–10 grafémy pokrývají 75 % slovní zásoby. V psaném jazyce se nejvíce vyskytují grafémy o, e, a, n, t, dvojice grafémů st, po, ní, ov, na a trojice grafémů pro, ost, ova, sta, pře. Největší skupina slovních kořenů je ze 3 grafémů, tvořených kombinací souhláska-samohláska-souhláska (had, cop, jít) – téměř 50 % všech kořenů. Užití konkrétních slov je v každém jazyce neproporční – kdy malá skupina slov tvoří jádro slovníku, zatímco zbytek slov se užívá jen okrajově. V češtině tak 10 nejběžnějších lemmat pokrývá asi 20 % textu a 1 000 nejběžnějších lemmat pokrývá 65 % textu. To ovšem neznamená, že znalost 1 000 slov postačuje k porozumění textu, protože každý text (i běžný) operuje s malým množstvím specifických slov, která obvykle tvoří jádro výpovědi. Nářečí Čeština má mnoho nářečí, která jsou si navzájem většinou srozumitelná. Vlivem médií a obecné češtiny se rozdíly mezi nimi stírají. Česká nářečí se rozdělují do 4 skupin (kterým odpovídají i 4 české interdialekty): Česká nářeční skupina (s obecnou češtinou jako interdialektem) Středomoravská nářeční skupina (hanácká) Východomoravská nářeční skupina (moravskoslovenská) Slezská nářečí (lašská) České interdialekty České interdialekty jsou také čtyři: obecná čeština středomoravský interdialekt východomoravský interdialekt slezský interdialekt Pohraniční území osídlená před rokem 1945 Němci (tedy Sudety) jsou tradičně uváděna jako nářečně různorodá. Stav českých nářečí v 60.–70. letech 20. století zachycuje šestidílný Český jazykový atlas, jehož poslední svazek je doplněn i audionahrávkami. Písmo a výslovnost Česká abeceda sestává ze 42 grafémů/písmen (včetně grafické spřežky ch; nejčastějším z nich je o (1.) a e (2.), nejméně častým ó (41.) a q (42.)). Používá latinku doplněnou o tyto znaky s diakritikou: Čeština také používá spřežku ch, která je považována za samostatné písmeno, stojící v abecedě mezi h a i. Velká varianta je CH, avšak pokud stojí tato spřežka na začátku slova psaného dále malými písmeny, potom se velké píše jen první písmeno spřežky: Ch, např.: Chrudim, ulice Chobot. Kromě ch se hlavně v cizích slovech také používá spřežka dž (k zápisu znělého protějšku č, např. původní české džbán a přejatá slova džus, džem, džíp), zcela výjimečně pak dz (znělý protějšek c). Tyto spřežky se nepovažují za samostatná písmena, nýbrž za písmena dvě. Český háček (č, ž, š aj.) převzalo i několik dalších jazyků: kromě slovenštiny například bosenština, chorvatština, lakotština, litevština, lotyština, některé varianty sámštiny, slovinština aj. Dominantní princip českého pravopisu je princip fonologický s prvky pravopisu morfologického (had/hadi) a historicko-etymologického (panna z pán + -na)). V koncovkách příčestí se uplatňuje pravopis syntaktický (dělali/dělaly/dělala). Jedno písmeno (grafém) se zpravidla používá pro zápis jednoho fonému (ne vždy i každého zvuku, srov. alofony jako např. ŋ a n) s tím, že přihlíží k morfologii a etymologii slov a zachovává některé prvky odpovídající staršímu stavu jazyka (psaní i/y, í/ý, ě, ú/ů). Písmena ě a ů se nemohou vyskytnout na začátku slova, protože háček na ě vyznačuje změkčenost předcházející souhlásky a použití ů je podmíněno historickým vývojem (původní hláska /u:/ se píše ú; hláska /u:/ vyvinutá z původního /o:/ (později /uo/) se píše ů). Na začátku českých slov se kromě grafémů ě, Ě a ů, Ů nevyskytuje ani ý, Ý. Změkčenost předchozí samohlásky vyznačuje kromě ě také psaní měkkého i, í po d, t, n. Řazení Písmena s háčkem č, ř, š, a ž (tj. kromě ě, ď, ť a ň) se při abecedním řazení, např. ve slovnících, kladou za své základní znaky bez háčku jako samostatná písmena. Ostatní písmena s diakritikou – samohlásky a také písmena měkkých souhlásek ď, ť a ň – mají v abecedě stejnou prioritu jako znaky bez diakritiky, uplatňuje se řazení typu car – cár – carevič (Pravidla českého pravopisu, 2005)). Fonetika a fonologie Čeština má 10 samohlásek (5 krátkých a 5 dlouhých), 27 souhlásek a 3 dvojhlásky. K charakteristickým rysům české výslovnosti patří zejména: opozice kvantity (délky) samohlásek (dlouhá × krátká), která není závislá na přízvuku; opozice znělosti u tzv. pravých souhlásek (s–z, t–d, p–b atd.), asimilace znělosti; ztráta znělosti v koncových pozicích (např. led [lɛt]); pevný přízvuk na první slabice (× u spojení s jednoslabičnou předložkou na předložce: 'les × 'do lesa); specificky český foném /ř/, který je dle svého hláskového okolí vyslovován buď zněle (dři), nebo nezněle (tři). Mluvnice Čeština je flektivní jazyk (tj. ohebný), který vyjadřuje větnou syntax (skladbu) pomocí flexe (skloňování a časování). Jako taková se vyznačuje bohatstvím slovních tvarů ohebných slov. Slovní druhy Čeština rozlišuje tradičně 10 slovních druhů, které se dělí na ohebné a neohebné: ohebné skloňují se – podstatná jména, přídavná jména, zájmena, číslovky; časují se – slovesa; neohebné – příslovce, předložky, spojky, částice, citoslovce. Jmenný rod Čeština rozlišuje 3 jmenné rody: mužský (maskulinum), ženský (femininum) a střední (neutrum). Mužský rod se dále člení na životný a neživotný. Číslo Rozlišuje se dvojí mluvnické číslo: jednotné (singulár) a množné (plurál). Kromě toho se při skloňování vyskytují pozůstatky dvojného čísla (duálu). Skloňování Čeština má 7 pádů (nominativ, genitiv, dativ, akuzativ, vokativ, lokál, instrumentál), které se uplatňují při skloňování podstatných a přídavných jmen, zájmen a číslovek. Základním tvarem (lemmatem) jmen je zpravidla nominativ singuláru (1. pád jednotného čísla). Časování Česká slovesa vyjadřují 3 časy: minulý (préteritum), přítomný (prézens) a budoucí (futurum). Mají též sémantickou schopnost rozlišit vztah k plynutí času a ukončenosti děje pomocí vidu (aspektu). Z tohoto hlediska se dělí na dokonavá (perfektiva) a nedokonavá (imperfektiva). Dokonavá slovesa nemají schopnost vyjádřit přítomnost, jejich přítomné tvary vyjadřují budoucnost. Rozlišují se 3 slovesné způsoby: oznamovací (indikativ), podmiňovací (kondicionál) a rozkazovací (imperativ). Vztah podmětu k ději se vyjadřuje činným (aktivum) nebo trpným (pasivum) rodem. Základním tvarem u sloves je infinitiv. Slovosled Díky tomu, že hlavní větné členy lze zpravidla rozlišit na základě jejich morfologie, může se jejich slovosled řídit aktuálním větným členěním – na začátku věty jsou obvykle (je-li použit objektivní slovosled) členy vyjadřující informace známé obecně nebo uvedené v předchozím textu (kulisa a téma), za nimi následují informace nové (tzv. réma). Aktuální větné členění tak často překrývá základní slovosled typu SVO (podmět–přísudek–předmět), který se uplatňuje, pokud by mohlo dojít k záměně nebo u neobratných mluvčích. Slovosled v češtině významně ovlivňuje fakt, že podmět je často nevyjádřený, a že mnoho nezdůrazněných krátkých tvarů zájmen, volných morfémů i některá příslovce a spojovací výrazy se sdružují do klitického trsu (příklonkové skupiny, příklonkového clusteru) umístěného za první hlavní větný člen (například ve větě Zítra bych se tam mohl stavit., která by bez těchto vlivů zněla nepřijatelně: Já mohl bych stavit se tam zítra.). Oficiální status Češtinu používá převážná většina obyvatel České republiky, její používání však není dáno speciálním jazykovým zákonem. Podle příslušných zákonů soudy, orgány činné v trestním řízení a úřady vedou jednání a vyhotovují rozhodnutí v českém jazyce (finanční úřady též ve slovenštině). Kdo neovládá češtinu, má nárok na jednání v jazyce, který ovládá (de facto na tlumočení). Prodávané zboží musí být opatřeno návodem v češtině. Podle Listiny základních práv a svobod (součást ústavního pořádku ČR) mají národnostní a etnické menšiny právo na vlastní jazyk. Čeština je též (od května 2004) jedním z 24 (stav k roku 2013) oficiálních (úředních) jazyků Evropské unie. Formálně jsou si všechny oficiální jazyky EU rovné. Regulační instituce Za autoritu v záležitostech českého jazyka je tradičně pokládán (ovšem nemá to podporu v zákoně či úřadech) Ústav pro jazyk český, který je jedním z vědeckých ústavů Akademie věd České republiky. Jeho úkolem je základní i aplikovaný výzkum současné češtiny i její historie. Vydává doporučující publikace (například Pravidla českého pravopisu, Slovník spisovné češtiny, Akademický slovník cizích slov) a provozuje jazykovou poradnu pro veřejnost. Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy schvaluje užívání uvedených příruček ke školní výuce češtiny, případně závazně vyžaduje respektování těchto zásad při výuce češtiny ve školách. Výuka češtiny ve světě Český jazyk se v současnosti (2020) vyučuje ve střediscích výuky češtiny, tzv. lektorátech na 35 univerzitách v 24 zemích světa. Lektoráty zřizují na základě zájmu zahraničních vysokých škol česká ministerstva (ministerstvo školství a zahraničních věcí) v rámci Programu podpory českého kulturního dědictví v zahraničí. Odkazy Reference Literatura VOLÍN, J.; SKARNITZL, R. Segmentální plán češtiny. Praha: Univerzita Karlova, Filozofická fakulta, 2018. (print), (online). Související články Bibličtina (Slovensko) Česká slova v jiných jazycích Moravština a Slezská nářečí Petr Sgall Pravidla českého pravopisu Rozdíly mezi češtinou a slovenštinou Slezština Slovenština Externí odkazy Internetová jazyková příručka Ústavu pro jazyk český AV ČR Vokabulář webový – Webové hnízdo historických slovníků na stránkách ÚJČ AV ČR Skloňování – funkční české skloňování v JavaScriptu Hříchy pro šíleného korektora – seriál o češtině na serveru Interval.cz O češtině – sekce věnovaná češtině ) mluvtečesky.net – vícejazyčné stránky pro výuku češtiny kniha o slovenštině a češtině z 18. století - DOLEŽAL, Pavel. Grammatica slavico-bohemica, : in qua, praeter alia, ratio accuratae scriptionis et flexionis .... Posonii : Typis Royerianis, An. 1746. 321 s. - dostupné v Digitální knihovně UKB Západoslovanské jazyky Úřední jazyky Evropské unie Živé jazyky Jazyky Česka Jazyky Rumunska Jazyky Slovenska


Víkendové tipy RadioTV: 02/2011 | RadioTV Homepage > Radio > Aktuality Radia > Víkendové tipy RadioTV: 02/2011 Víkendové tipy RadioTV: 02/2011 Aktuality Radia\t14. 1. 2011 Česká rádia se přesouvají na hory, kromě soutěží o volné lyžařské lístky pořádají na svazích a skiareálech off-air akce. Podívejte se na přehled toho, co vás o víkendu čeká v českém rozhlasovém éteru. Abecední seznam stanic a tipů na jejich víkendový program hledejte tradičně v přiloženém PDF dokumentu. Děkujeme za vaši zpětnou vazbu. PROGRAMOVÉ TIPY RADIOTV: 02. TÝDEN 2011 Rádio Blaník rozdává výběrové CD Petra Spáleného a vydává se za svými posluchači do středočeksého skiareálu Moninec, kde v sobotu vystoupí i Standa Hložek. Rádio Čas pořádá na Pustevnách již 13. ročník off-air akce Sněhové království, moderovaný program a hudbu doplní utkání o to, kdo postaví nejhezčí sochu ze sněhu či ledu. Po oba víkendové dny se začíná v 10:00 Pemanentky rozdává rovněř Rádio Černá Hora. Radio Beat rozebere s posluchači hudební přírůstky z Vánoc. Své alba si mohou uvést přímo samotní posluchači. Více informací na webu www.radiobeat.cz. TIP NA SOBOTU: Radio Wave si připomíná 5. narozeniny Nechybí ani alba bez přerušování slovem a reklamou. Gama Radio v neděli odehraje album Paranoid z roku 1970 od kapely Black Sabbath. Rock Radio se vrátí do osmdesátých let, o tom, co se zahraje v Rockovém referendu rozhodují přímo posluchači. Radio 1 v pátek nabídne CD NONSTOP od Lone s názvem Ecstasy & Friends. Bohatý program ovšem chystají další česká rádia. Štítky:gama rádio, programové tipy, radio 1, radio beat, radio blaník, radio čas, rádio černá hora, rádio wave, rock radia, víkendové tipy RadioTV


5 potravin, které vás nejvíce nabudí – Umamadua.cz 5 potravin, které vás nejvíce nabudí Jíst jen tři z těchto výživných ořechů stačí na to, abyste dostali doporučené denní množství selenu – klíčového minerálu potřebného pro boj s depresí, podrážděností a úzkostí. Uchovávejte je po ruce na snídani v poledne nebo odpoledne, nebo je nakrájejte a posypte je na vrchol vaší snídaně, salátu nebo smažte! Neplatí, že se vločky jedí pouze na snídani – oves je skvělý nálada booster. Tyto komplexní sacharidy se v těle uvolňují postupně, takže máte o energii postaráno opravdu na dlouhou dobu. Namísto od sladkostí, které vás nakopnou spíše jen krátko-době a poté vás únava stejně dožene. Přidejte půl šálku nevařených vloček na 1 šálek mandlového mléka. Ohřívejte na sporáku po dobu 5 minut, nebo je zakryjte v mikrovlnné troubě po dobu 2 minut, abyste šetřili čas. Přidejte jakékoliv konečné úpravy, jako jsou ovoce, ořechy, med, nebo všechny tři! Losos je plný Omega-3 mastných kyselin, které pomáhají zlepšit deprese a nízkou náladu. Snažte se získat alespoň jednu porci vážící asi 140 g týdně. Chutná skvěle marinovaný v sójové omáčce a podávávaný s grilovanou, nebo smaženou zeleninou. Nebo proč nezkusit uzený losos a vejce, jako velmi zdravou snídani! Samozřejmě, že jakákoliv čokoláda nás dělá šťastnými. Podle odborníků, jíst dva malé čtverečky čokolády obsahující alespoň 70% kakaa způsobuje, že se mozku uvolní endorfiny a zvýší hladinu serotoninu – což zpomaluje produkci stresových hormonů a snižuje úroveň úzkosti. Čočka pomáhá mozku produkovat více chemického serotoninu, který je klíčovým prvkem šťastné mysli. Pokud máte nedostatek serotoninu, jste mnohem citlivější na úzkost, deprese a problémy s trávením. Jsou také skvělé pro zvýšení hladiny železa – další bonus! Pokuste se vyměnit za obvyklou rýži, brambory nebo těstovinový prášek za půl šálku (na osobu) čočky. Jakýkoliv druh je lahodný, ale náš oblíbený je Puy – nejdříve je nemusíte namočit. Mají také skvělou ořechovou chuť. 3.9 (78.46%)26 Trampolína a její ochrana před nepříznivým počasím Prev KDE UŠETŘIT PÁR KORUN Next Podmínky podle Vašich představ Jaký dar je ten pravý? Elektromobil na dosah ruky Lasergame – zahrajte si na soupeře Mužské zdravotní problémy a jak je minimalizovat


17. 6. 2010 Komentář E3 2010 Jenže nějak jsem ty postřehy a komentáře filtrovat potřeboval. Twitter bych zbytečně zahlcoval - no rozhodl jsem se potěšit páně Drokka, o kterém vím, že E3 nesleduje vůbec, ale že se mne pak bude vyptávat na milion věcí. Takže jsem se rozhodl, že mu do mailu sepíšu hlavní body celé E3. Jak se samozřejmě po hodině sepisování ukázalo, rozepsal jsem se o E3 více než dost, takže jsem se to rozhodl i zužitkovat pro blog, jelikož co kdyby to někoho zajímalo. Microsoft - Natal se přejmenoval na Kinect a podle dostupných zdrojů bude uveden na trh někdy v říjnu 2010, takže celkem za chvilku. O to divnější je, že většina předváděček Kinectu je podle všech dostupných informací podvrh - předtočená videa, kdy herci poskakují před Kinectem, snažíce se o synchronizaci s videem - cože? Tomuhle předpovídám propad jaxvině. Launchové mimo jiné, ale snad první prezentovaní - hry tenis, bowling a golf. No to mi ho vyndej, trapněji se pokoušet okopírovat Nintendo, které už navíc "klasické mávání" v podstatě opustilo - po čtyřech letech? Palec dolů. Microsoft - Call of Duty Black Ops - ukázka je skutečně "impressive", ale studio Treyarch neudělalo nikdy nic dobrého a dodnes mne budí jejich Quantum of Solace na Wii, tak nevim. Vedle toho Gears of War 3 jsou pěkné, leč klasické "už jsme to tady měli". Furt bych si je ale dal spíš, něž CoD. Microsoft - Fable 3. Už u dvojky Molyneux sliboval hory doly - a nemůžu říct, že by je nesplnil. Byla to ale dobrá hra? Zas tak moc ne. Vypadá to jak dvojka - ukázky 1000 jako moc pěkný, ale už pod tím vidím ty stejné a nudné mechanismy. I potlesk v sále je sporadický, což není dobré znamení. Na druhou stranu - nějaké nové Halo mi přijde jako ještě větší zbytečnost až výsměch. Microsoft - Ukázka MGS Rising je neskutečně atraktivní - běháž s Raydenem a rozsekáváš mečem všechno na maděru v libovolném úhlu a to včetně zdí či sloupů. Je to atraktivní (bude i na PS3), ale nějak nevím, co to má společného s MGS, tak se toho zároveň trochu bojím (slogan "What you will cut today" je trapný). Kojima na tom přímo nedělá navíc. (Oproti tomu Peace Walker pro PSP, který je už venku a který dělal Kojima je podle všeho "MGS5", ta hra je famózní). Microsoft - Nový, menší, tišší a elegantnější XBOX 360 při zachované ceně. Přiznávám, že když jsem viděl (již vyšlé) hry Shadow Complex a remake geniální hry Perfect Dark (2000, N64, RARE), tak uvažuji, že si tuhle pixlu koupím kvůli těm pár hrám, které jinde prostě nebudou. Zatím mám v merku asi tak pět věcí. Blbý ale je, že moje TV má jenom jeden HDMI vstup ;). Ale jak se dočteš dále, priority jsou jinde ;). Hodnocení konference: 5/10 SONY - Hlavní charakteristika konference je slovo zklamání. Plno keců, málo ukázek (např. nový God of War pro PSP, ale bez ukázky), zcela fatálně chybělo Trico, naprosto nezajímavé Killzone 3 - o nové Rockstar hře neřekli nic (má jít o exkluzivitu pro PS3, ohlášenou minulý rok), skoro nic o GT5 - česky řečeno MONSTER FIAL. Přesto na mne prezentace působila o ždibíček lépe, než Microsoftí, byť mne iritují opakující se kecy typu "PS3 vydělává, fakt, jsme awesome a poserte se z nás", což většina sálu děsně žrala. SONY - Move je o krok lepší, než Kinect, z hlediska koncového uživatele a minimálně jsme viděli v praxi ukázky, to je zase fér. Hlavně lag a přesnost pohybů je na velice přijatelné úrovni, je to o něco lepší, než Motion+, ale známe ty problémy periferií. 50 dolarů za SONY Wiimote, 30 dolarů za SONY nunchuk. Bundle čtyř ovladačů a kamery bude podle všeho dost drahej, ale prej se to bude za rozumnou cenu bundlovat k novým PS3. Jakože moc jim nevěřím, ukázkové hry tenis, bowling a golf, no to mi ho vyndej, kde jsem to jenom... SONY - Posedlost 3D televizemi, které navíc potřebují brýle a k tomu onen Move? Jak tohle někdo může myslet vážně, že hráči doslova zahodí svoje dosavadní domácí kina a pořídí si za stovky až tisíce dolarů veškeré nové periferie? Nejkomičtější ale bylo, že neukázali žádné zajímavé hry, které bych chtěl vůbec hrát ve 2D, ani v 1D. SONY - Kevin Butler JE prostě vtipná postavička. Zahrál bych si adventuru s ním v hlavní roli ;). Škoda, že na to SONY nemá koule. Vůbec mi přišlo, že vyjma tohoto Kevina se NIKDO z protagonistů na pódiu "prostě nebavil". Podobně tak u Microsoftu, panáci v oblecích, kteří mají v hlavě příliš okatě jen prachy. Čestná výjimka Nintendu. SONY - Little Big Planet 2 - neukázali toho nějak moc, ale je to fakt pěkný. Trochu se děsím komplikovanosti editoru, ale palec nahoru. Dead Space 2 také tak, nové Medal of Honor vypadají přijatelně, Final Fantasy 14 (MMO) obyčejné, pokračování Twisted Metal (kdysi s 1000 lavná hra na PSX) zvláštní, ale ne špatné (leč dle popisu je to trochu jako Mutant Penguins - viz AVGN a Jaguar). Jo a předělají z Wii Dead Space Extraction. SONY - Uvedení placené části PSN. Takže nám sebrali PS2 kompatibilitu, Linux a nyní i zdarma online - vše, co před čtyřmi lety propagovali, jako hlavní non-game featury. Ještě zakážou Blue Ray a Cell a máme z toho PSX ;). Palec dolů. SONY - Valve "se vrací" k PS3 - Portal 2 vypadá dle traileru atraktivně, jako nikdy předtím. Nepochopil jsem, jestli na PS3 bude Steam. Dále zmínka o nějakých bonusech do Mafie 2, když jsi majitel PS3 - podobně tak k Assassin's Creed Brotherhood (online) - trailer má atmosféru. Hodnocení konference: 5.5/10 A nyní Nintendo. OK, jasně, otevřeně uznávám, že jsem Nintendo fan, ale na druhou stranu nebudu zastírat, že mne obecně hry na Wii a DS už docela serou (ty third party zejména), protože je to omílání dokola... No, od konference Nintenda jsem čekal samozřejmě Zeldu... a i s ní bych byl spokojený - po minulém roce, kdy sice ukázali dost, ale.... Musím ale říct, že dávám BigN nejlepší známku ze všech, přestože tam bylo pár přešlapů (typu Mario Sports Pack a nepochopitelné Wii Party). Nintendo - Nová Zelda Sword Skyward - plně ovládané Motion+ - JAKO ZATRACENĚ JO. Nejen, že nástup Miyamota byl vtipnej, ale navíc ukázali konečně hromady nových nápadů (nic proti Twilight Princess, ale to byla přece jenom GameCube hra), které budou zatraceně těžit z Motion+. Grafika do cartoonu se mi líbí, zdá se, že bude celkem temná, jak to máme rádi (ale ukázky jsou dost světlé ;). K mému údivu ale měl Miyamoto nějak nekalibrovanej Motion +, protože předváděl dost pitomé herní výkony ;). Bohužel až 2011. Ale už teď říkám - připrav bicí... Nintendo - Návrat starých dobrých značek. Novej Golden Sun DS - již třetí díl - první dva na GBA řadím spolu s Chrono Triggerem a Crossem mezi nejlepší JRPG, přestože jich mám obecně plné zuby. Golden Eye 007 - "něcojakopokračování" geniální FPS z N64 (1997, RARE) - kde je velká šance, že to bude popiči (dělá na tom Activision, tak uvidíme). Novej Kirby (grafický design něco mezi WTF a výstřikem), novej Kid Icarus, novej Donkey Kong Country (vypadá famózně) a pár dalších. A přestože jde o zajeté značky, vypadá to, že o originalitu se nemusíme bát. Konečně HRY, mimo jiné i hopsačky, které Nintendo umí nejlépe. Nintendo - Metroid Other M. To si utírám sliny do teď. Kámo ti povídám, že takhle nějak si představuji mix moderního a klasického gameplaye. Není co řešit, nachystals ty bicí? Nintendo - Mickey Mouse. Pro mne velké překvapení, že na této hře, kde můžeš kreslit a mazat objekty ve 3D (půjde o jakousi mutaci Okami systému, ale realtime), pracuje právě Warren Spector (Ultima Underworld, System Shock, Deus Ex). Připomíná klasické 3D hopsačky z PSX - jako Spyro nebo Crash Bandicoot - ale s takovým krásným nádechem klasických SNES Mickey Mouse (viz Magical Quest, který také používal černobilé cartoony), které mám moc rád... Nintendo - No a na závěr - co menšího, než Nintendo 3DS. No kámo, je to MASAKR. Velice stručně - 3D bez brejl d8f (technologie je celkem vtipná, ale nenašel jsem zmínku o jedné drobnosti, které nerozumím - ale v japonsku už mají mobily s 3D, je to skoro to samé), celkem 3 kamery (z toho dvě venku na 3D fotky), motion sensor analogový joystick, překopané WiFi služby a výkon asi jako PSP? Spíš více - musíme brát v ohled onen 3D efekt a dva displaye (dolní dotykový pořád),. Co je podstatnější - HRY! Už teď jsou na to HRY! Hafo developerů slíbilo vývoj her, takže máme od Square - Kingdom Hearts, Ubisoft - Assassin's Creed, Namco - Ridge Racer, Capcom - Resident Evil (a Street Fighter 4 prej) a - Konami - Metal Gear Solid! (Dále THQ - Saints Row, Level 5 s Laytonem, KOEI a další). Ti povídám, to jsem si ho málem vyškubl, protože o tomhle jsem dycky snil, aby se na to DSko začali koukat pořádně a vážně. A samozřejmě - perličky. Nintendo předělá do 3D svoje populární hry - jako Mario Kart, Animal Crossing, Nintendogs+Cats, Paper Mario a hlavně - Ocarina of Time, nejlepší Zelda všech dob (kterou jsem po Mario 64 DS očekával automaticky - tak nyní v 3D a s vylepšenou grafikou). Prostě tohle je must have, XBOX bude muset ještě počkat ;). Youtube a Gametrailers jsou přecpané ukázkami všeho, co jsem tady popsal, nejen 3DS, ale na to se fakt koukni, přestože tvůj monitor není 3D ;). Ten MGS je jenom demo, ale vypadá to přesně jak MGS3. A ty Wii věci vypadají taky zatraceně dobře. Jako jsem velice spokojenej, i kdyby splnili do konce roku jen polovinu tohoto. Hodnocení konference: 8.5/10 4 komentáře: Tak to 3DS vypada fakt luxusne. Jestli to bude mit nakej funkcni web browser, prehraje to filmy a hudbu a pujde to haaknout tak do toho jdu hned prvni den.OdpovědětVymazat S tím hákem nevím, ještě nejsou žádné zprávy o médiu a zabezpečení. Filmy to má umět i 3D prej. Jako já do toho jdu 0day...OdpovědětVymazat Ten haak neni dulezitej ani tak na warez, jde mi spis o emulatory a tak. Kdybych kupoval tohle tak bych si psp asi nenechaval a chtel mit vsechno zase na jedny hracce :)Odpově 1000 dětVymazat Je pravda, že komplikovanost firmwaru napovídá, že by to šlo dělat stejně, jako v PSP.OdpovědětVymazat Kvůli hrám ale asi haak bude potřeba. Většina z toho, co je nyní oznámeno, mne "zajímá" - i když se o tom zhola nic neví. Ale samo budu kupovat kvalitky do sbírky.


source: CulturaX

text: FBK Atlas Blansko | Florbal v Blansku » Historie Začátky blanenského florbalu se začaly psát mimo město i TJ ČKD. První oficiální klub na okrese byl pod názvem FBK Atlas založen ve Sloupu partou nadšenců kolem tehdejšího ředitele tamní ZŠ Mgr. Bohumila Hlaváčka. Oddíl byl jedním z prvních na jižní Moravě a postupně si vydobyl v tomto regionu velmi silnou pozici. Mladší žáci dokonce v roce 1999 vybojovali na mistrovství republiky bronzové medaile. Akce se konala v hale TJ ČKD Blansko. Tu totiž sloupští florbalisté pro svoji činnost nezbytně potřebovali, tělocvična ZŠ, kde trénovali, byla svými rozměry pro mistrovské zápasy nevhodná. Spolupráce oddílu Atlas s TJ ČKD logicky nakonec v roce 2004 vyvrcholila jeho řádným oficiálním zařazením do jednoty, když hlavními garanty sloučení byli ing. Jaromír Novák a Mgr. Bohumil Hlaváček. Soutěže se pak začaly hrát pod názvem Atlas ČKD Blansko. V roce 2005 se podařilo zakoupit prostřednictvím sponzora Jiřího Mánka vlastní mantinely, které se pak po čtyřletém splácení staly majetkem jednoty. Hned první sezóna 2005/06 pod křídly TJ ČKD se mimořádně vydařila. Vlajkovou lodí klubu, který měl v té době v soutěžích České florbalové unie tři týmy, byl A-tým mužů. Jako nováček třetí celostátní ligy dosáhl dokonce na třetí příčku, přestože se druhou půli sezóny musel obejít bez svého nejlepšího hráče a trenéra v jedné osobě Jiřího Obalila, který se potýkal s vážnějšími zdravotními problémy. Mužstvo působilo jako velmi dobrý kolektiv, velkým přínosem byl návrat zkušeného veterána Tomáše Kuchaře k aktivní činnosti. Díky Obalilově absenci se stal tentokrát králem kanadského bodování Luboš Bezděk, výborně do týmu zapadli věkem ještě dorostenci Vrána, Dosedla a Hebelka. Zejména první z nich se díky svému talentu a tréninkové píli probojoval i do juniorské reprezentace ČR. Béčko mužů rovněž nezklamalo, jeho páté místo v jihomoravském přeboru příjemně překvapilo. O chod se staral Martin Malík, na jehož bedrech spočívalo i vedení týmu dorostu. Ten jediný v extralize této věkové kategorie zaostal za plánem, když skončil až na posledním místě její moravské divize. Bylo to ale omluvitelné tím, že nejlepší dorostenci již působili trvale v mužském áčku a celek byl proto ve většině zápasů citelně oslaben. V sezóně 2006/07 začal výbor oddílu florbalu pracovat ještě intenzivněji s mládeží. U nově vzniklého mužstva mladších žáků pod vedením trenérky Martina Hebelkové vypomáhal přes týden devatenáctiletý Jiří Buchta. Brankář dorostu Atlasu navíc v rámci hostování odchytal skvělou sezónu v dresu Panthers Otrokovice a vybojoval s nimi stříbrné medaile v juniorské extralize. Tuto soutěž hrál další odchovanec Atlasu Ondřej Vrána v barvách Bulldogs Brno. Přestože v průběhu roku několikrát laboroval se zraněními, stále bojoval o místo v juniorské reprezentaci. Výborně hrál opět A-tým mužů. Tomu nevyšel začátek soutěžního ročníku, kdy díky smůle v koncovce prohrál těsně několik utkání. Podepsalo se na tom i to, že těžké zranění z hokeje vyřadilo na celý rok nejzkušenějšího hráče Tomáše Kuchaře. Mužstvo pod vedením Jiřího Obalila se, ale pak rozehrálo k excelentním výkonům a podařilo se mu obhájit vynikající třetí místo v druhé lize, třetí nejvyšší soutěži v ČR. Obalil s Bezděkem ovládli kanadské bodování soutěže, byli pravým postrachem soupeřových gólmanů. Horší situace nastala u béčka, které se potýkalo s nedostatkem kmenových hráčů a body získávalo jen tehdy, když mohli vypomoci hráči prvního mužstva nebo junioři. Špatná výkonnost vyvrcholila až sestupem z krajského přeboru. Po těchto zkušenostech se výbor rozhodl do následujícího ročníku béčko nepřihlásit. Naopak vysoce se zvedla výkonnost juniorů, kteří v jihomoravské lize dosáhli na čtvrté místo, a jejich dobrý kolektiv se zdál pro budoucnost velmi nadějný. Několik hráčů (Hebelka, Suchý, Dosedla), stabilně hrálo za muže, další (Skoták, Nejezchleb) byli trenérem zkoušeni. Následující sezóna 2007/08 byla bezesporu zatím nejúspěšnější v historii blanenského florbalu. Důvodem bylo suverénní vítězství mužů v druhé lize a také individuální úspěch odchovance Ondřeje Vrány, který v juniorském reprezentačním dresu ČR dosáhl na stříbrnou medaili na mistrovství světa ve Švýcarsku. Jak již bylo předesláno, mužské áčko skončilo předtím ve druhé florbalové lize dvakrát po sobě na třetím místě. Úvod nové soutěžní sezóny naznačil, že to nemusí být všechno a že svěřenci hrajícího trenéra Obalila, jsou na ni připraveni dobře. Ti nejprve v létě slušně dopadli na největším světovém turnaji Czech Open v Praze, aby se pak probojovali až do třetího kola Poháru ČfbU. V něm mu vystavil stop až extraligový velkoklub FBC Pepino Ostrava v nádherném zápase v domácí hale TJ ČKD, který byl opravdovým svátkem florbalu. Samotné mistrovské zápasy soutěže naznačovaly již od počátku, že Atlas ČKD bude patřit k hlavním favoritům soutěže. Prognózy se naplnily. Blanenští si na čele druhé ligy vybojovali postupně až dvanáctibodový náskok. Ten se sice v závěru trochu ztenčil, na prvenství v soutěži ale nakonec v pohodě stačil. V následné baráži se pak povedlo hned v prvním kole přetlačit soupeře z Prahy a vybojovat historický postup do první ligy. Do ní se klub přihlásil i při vědomí, že se bude jednat o mimořádně náročnou soutěž i z hlediska finančního, protože znamenala cestování v podstatě po celé republice a také proto, že skrývala podmínku o větším množství mládežnických mužstev. Solidně hráli v této sezóně i junioři, kteří skončili v moravské divizi třetí ligy na třetím místě. Dařilo se i mladším žákům pod vedením manželů Šamalíkových. Ti se v jihomoravské lize probojovali do finálové skupiny, kde nakonec skončili pátí. Sezóna 2008/09 již tak úspěšná pro muže nebyla. Hráli nejvyšší soutěž ve své historii, ta se ale nakonec ukázala nad jejich síly. Náročné cestování (mj. Litvínov, Kadaň, Praha, Kladno atd.), vinou zranění užší kádr i slabší tréninková morálka některých jedinců, které odradily úvodní porážky, způsobily nakonec, že cíl, kterým byla záchrana, nakonec nevyšel. Po přestávce začalo hrát i béčko mužů. Zajímavým faktem bylo, že je tvořili z drtivé většiny hráči, kteří začínali ještě pod sloupskou hlavičkou. Ti ukázali, že florbal hrát nezapomněli a po druhém místě v krajském přeboru postoupili do jihomoravské ligy. Junioři obsadili třetí místo v moravské divizi třetí ligy. Přes užší kádr prokazovali solidní výkonnost, kterou měli ti nejlepší možnost si vyzkoušet i v první lize v mužském dresu. Starší žáci pod obětavým vedením manželů Šamalíkových hráli v samé špičce jihomoravského přeboru, nakonec skončili druzí. Nově vzniklý tým nejmladších elévů řídil Martin Pivoda. Kluci se pod jeho vedením během roku změnili z absolutních začátečníků v ostřílené matadory, poslední turnaj sezóny dokonce dokázali vyhrát. Sezóna 2009/2010 byla pro Atlas doslova pohromou. Definitivně odešly posily, jimž se podařilo získat pro první ligu, vinou zranění se rozpadla nepostradatelná dvojka Bezděk – Obalil. Druhý jmenovaný se sic s entuziasmem snažil zbylý kádr tmelit a bičovat k výkonům, neboť i druhá liga si stále vyžadovala od hráčů vysokou dávku obětavosti a nasazení, avšak dlouholeté stálice soupisky počaly se více věnovat svým soukromým životům. Na kost ohlodaný tým byl tedy, bez jediné výhry, odsouzen k dalšímu sestupu – do třetí ligy (nejvyšší jihomoravská soutěž). Sestupovalo i béčko. Do sezóny 2010/2011 vstoupil Atlas s novým nadšením, s novým odhodláním i s novým vedením. Z elévů se stali mladší žáci, stále však pod vedením obětavého Martina Pivody. Dorostenců se ujal, též s obětavostí, Josef Jalový a jeho působení je na zvyšující se herní kvalitě i na zvyšujícím se počtu nových mladých hráčů znát. Mužské áčko do sezóny doslova vlétlo. Sice s malým zaškobrtnutím – vypadlo ve druhém kole poháru ČFBU (české florbalové unie) – ale krátce na to celou první polovinu soutěže – třetí ligy – ovládalo z prvního místa. Vedoucí postavení v nejvyšší jihomoravské soutěži byl však v jarní části Atlas donucen opustit po sérii zranění opor, s nimiž se velmi mladý a ještě ne-dosti zkušený kádr nedokázal vyrovnat. Série porážek tak znovu nahlodala morálku mužské části oddílu. To je i do jisté míry podporováno chybějící vůdčí osobností. Nicméně hlavní úkol je splněn – zastavit propad a udržet tak kvalitní soutěž pro novou generaci dorůstající pod vedením již zmiňovaného Josefa Jalového. Samostatnou důležitou kapitolu si zaslouží turnaj Atlas Cup. Ten se nejprve pod hlavičkou Vánoční turnaj hrál v malé sloupské tělocvičně za účasti osmi týmů 20. prosince 1997. Stejný počet se potkal za rok již v hale v Blansku a od třetího ročníku se zde usídlil natrvalo. Hrací doba byla již dva dny, datum se od toho okamžiku ustálilo na 28. a 29. prosinci a počet mužstev na šestnácti, stejně herní systém se od toho roku nezměnil. Postupně se stal jedním z nejprestižnějších v republice, zúčastnila se ho celá řada reprezentantů a špičkových hráčů extraligy v čele s nejlepším florbalistou české historie Radimem Cepkem, který hrál v Blansku dvakrát. Pořádající tým stavěl do turnaje vždy dva až tři týmy. Celkem sedmkrát se dokázal probojovat do finále, ironií osudu se mu ale ani jednou na titul nepodařilo dosáhnout, i když třikrát rozhodovaly o vítězi samostatné nájezdy.


V Pákistánu bylo zabito sedm policistů při útoku na očkující týmy | invArena V Pákistánu bylo zabito sedm policistů při útoku na očkující týmy Ozbrojenci dnes na jihu Pákistánu zabili sedm policistů, kteří poskytovali ochranu zdravotníkům při očkování dětí proti obrně. Týmy zdravotníků doprovázené příslušníky bezpečnostních složek často napadají bojovníci hnutí Taliban a další islámští radikálové, kteří tvrdí, že kampaň kryje západní špiony nebo má za cíl obyvatelstvo sterilizovat. K dnešním útokům došlo v přístavním městě Karáčí, které je metropolí provincie Sindh. Při útoku na první skupinu byli zabiti tři pěší policisté, při útoku na druhou skupinu čtyři policisté v dodávce. Násilné činy od sebe dělilo jen pár minut a pár set metrů. Pákistán a Afghánistán jsou podle agentury Reuters jediné země, kde obrna zůstává endemickou chorobou, tedy trvale se vyskytující v dané oblasti. Onemocnění napadá nervový systém a může způsobit ochrnutí. Loni bylo v Pákistánu zaznamenáno 54 ze 74 světových případů obrny, což je výrazný pokles oproti roku 2014, kdy bylo registrováno na pákistánském území 306 případů, napsala agentura Reuters. Od roku 2012 si útoky na zdravotníky provádějící očkování proti obrně a na policisty, kteří je doprovázejí, vyžádaly nejméně 89 mrtvých. Vrah policistů mu prostřelil i hlavu, podle lékařů... Praha 5: Psí kusy v Motole aneb netradiční týmy v...


text: Rychlost světla (nebo jiného elektromagnetického záření) ve vakuu (stručně též „světelná rychlost“ bez nutnosti uvádět ještě „ve vakuu“) je definována jako fázová rychlost postupného elektromagnetického vlnění ve vakuu. V soustavách jednotek založených na metrickém systému (tedy i SI) má vzhledem k definici metru přesnou hodnotu 299 792 458 metrů za sekundu (1 079 252 848,8 km/h). Označuje se podle uvedené normy ISO/IEC značkou , často však jen písmenem c, které norma ponechává pro rychlost světla v látkovém prostředí (značka je pravděpodobně odvozena z latinského celeritas, což znamená rychlost, nebo z constans, znamenající konstanta). Tato rychlost dává přirozený poměr měřítek prostoru a času a je nejvyšší možnou rychlostí šíření signálu či informace (pokud nebereme v potaz kvantové provázání). Rychlost světla v látkovém prostředí je v mikroskopickém popisu stejná jako rychlost světla ve vakuu , avšak světlo kvantově interaguje s částicemi látky, a proto se v makroskopickém popisu jeví jeho fázová rychlost pomalejší. Rychlost šíření světla je pak rovna , kde je index lomu příslušné látky (materiálu). Přehled Podle standardní fyzikální teorie se všechno elektromagnetické záření, včetně viditelného světla, šíří (nebo pohybuje) ve vakuu konstantní rychlostí všeobecně známou jako rychlost světla. Tato fyzikální konstanta se značí písmenem , pro stručnost se často píše jen c. Rychlostí se šíří také gravitace v obecné teorii relativity. Zákony elektromagnetismu (jako jsou Maxwellovy rovnice) uvádějí, že rychlost elektromagnetického záření nezávisí na rychlosti objektu vyzařujícího záření. Proto například světlo vyzařující z rychle se pohybujícího zdroje se šíří stejnou rychlosti jako světlo vyzařované ze statického zdroje, i když podle relativistického Dopplerova jevu se barva, frekvence, energie a hybnost světla změní. Jestliže se zkombinuje pozorování s principem relativity, všichni pozorovatelé naměří shodnou rychlost světla ve vakuu, nezávisle na vztažné soustavě pozorovatele nebo rychlosti objektu vyzařujícího světlo. Proto se na může nahlížet jako na fyzikální konstantu a tento fakt je základem speciální teorie relativity. Je důležité poznamenat, že základem speciální relativity je konstanta , nikoliv samotné světlo. Jestliže je tedy světlo nějak upraveno, aby se šířilo rychlosti menší než , tak to přímo neovlivní speciální teorii relativity. Pozorovatelé cestující velkými rychlostmi zjistí, že vzdálenosti a časy jsou zdeformované („dilatované“) v souladu s Lorentzovými transformacemi. Transformace ale deformují vzdálenosti a časy takovým způsobem, že rychlost světla zůstává vůči nim konstantní. Osoba cestující rychlostí blízkou rychlosti světla by viděla, že barva světla vpředu (ve směru pohybu) by měla modrý posuv a barva vzadu rudý. Jestliže by se informace mohla šířit rychleji než v jedné vztažné soustavě, byla by porušena kauzalita: v jiných vztažných soustavách by informace byla doručena dříve než by byla vyslána, takže příčina by byla pozorována až po následku. Kvůli dilataci času podle speciální relativity se poměr mezi časem vnímaným vnějším pozorovatelem a časem vnímaným pozorovatelem pohybujícím se velmi blízko rychlosti světla, blíží k nule. Jestliže by se něco schopné nést informaci mohlo pohybovat rychleji než světlo, tento poměr by nebyl reálným číslem. Podobné porušení kauzality nebylo nikdy pozorováno. Jinak řečeno, informace se šíří do a z bodů z oblastí definovaných světelným kuželem. Interval AB na diagramu vpravo je „časový.“ To znamená, že tu máme soustavu souřadnic, ve které událost A a událost B nastávají na stejném místě v prostoru a liší se jen v čase. Jestliže A předchází B v této soustavě souřadnic, potom A předchází B ve všech soustavách souřadnic. Hypoteticky je možné přemísťování hmoty (nebo informace) z A do B a může zde nastávat příčinný vztah (kde A je příčina a B je následek). Interval AC v diagramu je „prostorový“. To znamená, že zde máme soustavu souřadnic, ve které se událost A a událost C staly současně, oddělené jen prostorem. I když zde existují souřadnicové systémy, ve kterých A předchází C (jak je vyznačeno) a souřadnicové systémy, kde C předchází A, s výjimkou cestování nadsvětelnou rychlosti není pro žádné těleso (ani informaci) možné cestovat z A do C nebo z C do A. Proto nemůže existovat žádná příčinná souvislost mezi A a C. Podle v současnosti platné definice, přijaté v roce 1983, je rychlost světla přesně 299 792 458 metrů za sekundu (přibližně metrů za sekundu nebo 30 centimetrů (1 stopa) za nanosekundu). Rychlost světla ve vakuu, dielektrická konstanta (permitivita vakua) a magnetická konstanta (permeabilita vakua) jsou vzájemně spojené vztahem: . Astronomické jednotky jsou někdy (obzvlášť v popularizujících textech) udávány ve světelných letech. Světelný rok je vzdálenost, kterou urazí světlo za jeden rok, tj. přibližně kilometrů. Izotropie rychlosti světla ve vakuu není experimentálně prokazatelná a může tak být zdánlivá. Anizotropní látka ale různé rychlosti šíření v různých směrech vykazuje. Komunikace Konečná rychlost světla je důležitá v komunikaci. Například světlo by oběhlo Zeměkouli kolem rovníku za sekundu asi 7,5 krát. Skutečný čas přenosu ale trvá déle. Částečně je to způsobeno tím, že se světlo v optickém vlákně šíří asi o 30 % pomaleji a přímá spojení nejsou v globální komunikaci častá, ale i kvůli zdržením v síťových přepínačích (switches) a směrovačích (routers). Typický čas odezvy (ping) počítače mezi Austrálií a USA je v současnosti (rok 2004) asi 0,18 sekundy. Rychlost informace navíc ovlivňuje řešení částí systému, kde dochází k bezdrátové komunikaci. Konečná rychlost světla byla zřetelná například při komunikaci mezi pozemním centrem Houston a Neilem Armstrongem, když se stal prvním člověkem na Měsíci. Na každou odpověď museli v Houstonu čekat téměř 3 sekundy, i když astronauti odpovídali okamžitě. Podobně je také nemožné okamžité dálkové ovládání meziplanetární kosmické lodi. Například od chvíle, kdy pozemní kontrola rozpozná problém a vesmírná loď přijme signál z pozemního centra, může trvat i několik hodin. Rychlost světla se ale může projevit i při malých vzdálenostech. V superpočítačích omezuje rychlost světla přenos dat mezi procesory. Jestliže procesor pracuje s frekvencí 1 GHz, signál se během jednoho cyklu dostane jen do vzdálenosti 300 mm. Proto musejí být procesory z důvodu omezení latence umístěny těsně vedle sebe. Jestliže procesory budou pracovat na vyšších frekvencích, rychlost světla se nakonec stane omezujícím faktorem i při návrhu procesoru samotného. Fyzika Stejná rychlost ze všech vztažných soustav Je důležité si uvědomit, že rychlost světla není „rychlostním omezením“ v tradičním smyslu. Pozorovatel pronásledující světelný paprsek naměří shodnou rychlost, kterou se od něho vzdaluje, stejně jako pozorovatel stojící na místě. To má pro chápání rychlosti pozoruhodné důsledky. Často se obecně předpokládá, že rychlosti se sčítají. Jestliže dvě auta jedou proti sobě a každé z nich má rychlost 50 km/h, očekává se, že každé z aut bude vnímat celkovou rychlost přibližování druhého jako 50 + 50 = 100 km/h. Z výsledků experimentů s rychlostmi blížícími se rychlosti světla však vyplynulo, že toto pravidlo neplatí. Dvě vesmírné lodi letící proti sobě z hlediska nezávislého pozorovatele relativní rychlosti 90 % rychlosti světla, nevnímají přibližování rychlostí 90 % + 90 % = 180 % rychlosti světla. Místo toho vnímají vzájemné přibližování s rychlosti o něco nižší než je 99,5 % rychlosti světla. Výsledek je dán Einsteinovým vzorcem sčítání rychlostí: kde v a w jsou rychlosti pozorované třetím pozorovatelem, a u je rychlost vzájemného přibližování, kterou vnímají proti sobě letící vesmírné lodi. V protikladu s přirozenou intuicí a nezávisle na relativní rychlosti, kterou se jeden pozorovatel přibližuje k jinému, oba naměří rychlost přicházejícího světelného paprsku jako stejnou konstantní hodnotu rovnající se rychlosti světla. Rovnice uvedená výše byla odvozena Albertem Einsteinem z jeho speciální teorie relativity, která vychází z principu relativity. Tento princip (původně navržený Galileiem) vyžaduje, aby se fyzikální zákony chovaly stejně ve všech vztažných soustavách. Rychlost světla přímo daná Maxwellovými rovnicemi musí být stejná pro každého pozorovatele. Působení průhledných materiálů Světlo je při průchodu zpomalováno na rychlost menší než v poměru daném indexem lomu materiálu. Rychlost světla c ve vzduchu je jen o málo menší než . Hustší média, jako například voda a sklo, mohou světlo zpomalit o mnoho víc – na hodnoty a . Toto zpomalování světla je zodpovědné i za vychýlení světla na styčné ploše dvou materiálů s různými indexy lomu. Tento jev se nazývá lom světla neboli refrakce. Protože rychlost světla v materiálu závisí na indexu lomu a ten závisí na frekvenci světla, světlo různých frekvencí prochází ve stejném materiálu různými rychlostmi. To může způsobit deformaci elektromagnetických vln složených z různých frekvencí, což se nazývá disperze nebo rozptyl světla. Všimněte si, že zmiňovaná rychlost světla je pozorovaná nebo měřená rychlost v nějakém médiu, a ne skutečná rychlost světla (ve vakuu). V mikroskopickém měřítku a za předpokladu, že se elektromagnetické záření chová jako částice, je zpomalení světla a tím i jeho lom způsoben opakovaným pohlcováním a následným vysíláním fotonů, ze kterých se skládá světlo, atomy nebo molekulami, přes které prochází. V určitém smyslu se světlo šíří jen vakuem mezi těmito atomy a je jimi zdržováno. Proces pohlcování a následného vysílání trvá nějaký čas, proto se vytváří dojem, že se světlo zdrželo (tj. ztratilo rychlost) mezi vstupem a výstupem z média. Světlo se po opuštění média aniž by získalo dodatečnou energii šíří opět svou původní rychlostí. To může znamenat jen jediné: buď se rychlost světla nikdy nezměnila, nebo za předpokladu, že se elektromagnetické záření chová jako vlna, náboj každého atomu (hlavně elektronů) interferuje s elektrickými a magnetickými poli záření, čímž se zpomaluje jeho šíření. „Rychlejší než světlo“ V jednom experimentu byla dosažena fázová rychlost laserových paprsků na extrémně krátké vzdálenosti přes atomy cesia 300 krát . Tato technika ale nemůže být použita pro přenos informací rychlostí vyšší než . Rychlost přenosu informace je lépe popsána grupovou rychlostí (skupinová rychlost, rychlost, se kterou se šíří změny tvaru vlny) a součin fázové a grupové rychlosti je rovný druhé mocnině normální rychlosti světla v materiálu. V každém případě však i fázová, i grupová rychlost popisují až ustálený stav v rozměrech a dobách tak velkých, aby měly smysl index lomu , permitivita a permeabilita prostředí. Překonání fázové rychlosti světla tímto způsobem je porovnatelné s překonáním rychlosti zvuku uspořádáním lidí do dlouhé řady s velkými odstupy. Jejich úlohou by bylo zakřičet „jsem zde!“ jeden po druhém v krátkých intervalech měřených hodinkami s tím, že nemusí čekat, než uslyší předcházející osobu. Při některých dalších experimentech souvisejících s nestálými vlnami, jako např. tunelování, se může také zdát, že rychlost světla je překonána. Experimenty naznačují, že fázová rychlost nestálých vln může překonat , ale i v tomto případě grupová a čelní rychlost (front velocity – rychlost, kterou se šíří první nadnulový pulz) nepřekoná , takže opět není možné přenést informaci rychleji než . V některých interpretacích kvantové mechaniky mohou být kvantové jevy přenášeny rychlostmi vyššími než (ve skutečnosti byla interakce dvou těles oddělených prostorem bez známého zprostředkovatele dlouho vnímána jako problém kvantové mechaniky, podívejte se na EPR paradox). Například kvantové stavy dvou částic mohou být propletené, takže stav jedné částice určuje stav druhé (např. jedna musí mít spin +1⁄2 a druhá −1⁄2). Až do okamžiku pozorování jsou částice v superpozici dvou kvantových stavů (+1⁄2, −1⁄2) a (−1⁄2, +1⁄2). Jestliže se částice oddělí a jedna z nich se podrobí pozorování na zjištění kvantového stavu, stav druhé částice je automaticky znám. Jestliže se předpokládá, jak je tomu v některých interpretacích kvantové mechaniky, že informace o kvantovém stavu částice je lokální, je z toho možné vydedukovat, že druhá částice získá svůj kvantový stav okamžitě po provedení prvního pozorování. Vzhledem k tomu, že není možné ovlivnit, který kvantový stav získá první částice při jejím pozorování, nedá se informace tímto způsobem přenášet. Zdá se, že fyzikální zákony nedovolují přenášet informace důmyslněji, což vedlo k formulaci pravidel jako je teorém klonování kvantových stavů. Takzvaný supersvětelný pohyb (angl. superluminal motion) je také viditelný na některých astronomických objektech jako například relativistické výtrysky v radiových galaxií a kvasarech. Ani v tomto případě se však proudy nepohybují rychlostí překračující rychlost světla. Zdánlivý supersvětelný pohyb je jen projekce způsobená objekty pohybujícími se rychlostmi blízkými rychlosti světla v malém úhlu vzhledem k vzdálenosti pozorovaného objektu. Elektromagnetickým zářením lze vytvořit i šokové vlny. Průchodem nabité částice přes izolační médium se naruší jeho lokální elektromagnetické pole. Elektrony v atomech izolantu jsou vytlačeny a polarizovány polem nabité částice a při obnovení rovnováhy elektronů v médiu, po skončení narušení, se emitují fotony. (Ve vodiči může být tato rovnováha obnovena bez emise fotonů.) Za normálních okolností tyto fotony vzájemně destrukčně interferují a není zjištěno žádné záření. Jestliže se ale toto rušení šíří rychleji než jaká je rychlost fotonů, fotony interferují konstruktivně a zesilují pozorovanou radiaci. Výsledek je analogický k aerodynamickému třesku... Čerenkovovo záření vzniká tehdy, pohybuje-li se nabitá částice v daném látkovém prostředí rychleji než světlo v tomto prostředí (obojí je pochopitelně menší než ). Jde o děj analogický, jako je rázová vlna ve vzduchu způsobená pohybem částice (např. letadla) rychlejší než zvuk v tomto prostředí. Možnost komunikovat nebo cestovat rychleji než světlo je oblíbeným tématem vědecko-fantastických děl. Ze současných vědeckých poznatků však vyplývá, že to není možné. Zastánci teorie proměnlivé rychlosti světla, především João Magueijo a John Moffat, zastávají názor, že světlo se v minulosti šířilo mnohem rychleji než jaká je jeho současná rychlost. To by podle nich vysvětlovalo mnoho kosmologických záhad lépe než konkurenční teorie rozpínání vesmíru. Tato teorie však zatím nezískala širší podporu. Experimenty se zpomalováním světla V jistém smyslu se každé světlo procházející jiným médiem než vakuem šíří kvůli refrakci pomaleji než . Některé materiály ale mají neobyčejně vysoký index lomu. Zvlášť vysoká je například optická hustota Bose-Einsteinova kondenzátu. Skupina vědců pod vedením Leny Haueové v roce 1999 dokázala zpomalit světelný paprsek na rychlost asi 17 metrů za sekundu a v roce 2001 dokonce na okamžik zastavit. V roce 2002 uspěl Michail Lukin s vědci Harvardovy univerzity a Lebeděvovým institutem v Moskvě v úplném zastavení světla. To bylo dosaženo jeho nasměrováním do masy horkého rubidiového plynu, jehož atomy se podle Lukinových slov chovaly „jako maličká zrcadla“ díky interferenčnímu obrazci ve dvou „kontrolních“ paprscích. Historie Až do nedávné minulosti byla rychlost světla z velké části jen otázkou dohadů. Antický filosof Empedoklés zastával názor, že světlo je něco, co se pohybuje a šíří mezi zemí a oblohou, aniž to můžeme pozorovat. Proto musí cesta světla z jednoho místa na jiné trvat určitý čas. Jiný řecký filosof Aristotelés to odmítal a tvrdil, že světlo vyplývá z určité přítomnosti, je to bezbarvá, statická matérie, jež je opakem tmy, ale nepohybuje se. Mimo to, jestliže by světlo mělo konečnou rychlost, musela by být velmi velká. Aristotelés tvrdil, že „je to až příliš neuvěřitelné“. Jednou ze starověkých teorií vidění je, že světlo je vyzařováno z oka, nikoliv z jiného zdroje do oka odráženo. Z této teorie odvodil Hérón z Alexandrie argument, že rychlost světla musí být nekonečná, protože vzdálené objekty, jako například hvězdy, se objeví, jakmile se oko otevře... Středověké a raně moderní teorie Islámští filozofové Avicenna a Alhazen věřili, že světlo má konečnou rychlost, i když většina ostatních filosofů v tomto bodě souhlasila s Aristotelem. Podobně považovala rychlost světla za konečnou i árjovská filosofická škola ve starověké Indii. Johannes Kepler prosazoval názor, že světlo putuje neomezenou rychlostí, protože ve volném prostoru mu nestojí v cestě žádné překážky. Francis Bacon argumentoval, že rychlost světla nemusí být nutně nekonečná, ale může být tak velká, že to nejsme schopni vnímat. René Descartes tvrdil, že kdyby byla rychlost světla konečná, nemohly by Slunce, Měsíc a Země být během zatmění v zákrytu. Protože nic takového nebylo pozorováno, odvodil z toho, že rychlost světla je nekonečná. Descartes se domníval, že vesmír vyplňuje zvláštní látka, kterou nazýval plenum, která umožňuje vidění, a ve skutečnosti byl přesvědčen, že kdyby připustil konečnost rychlosti světla, celý jeho filosofický systém by se zhroutil. Měření rychlosti světla Isaac Beeckman, Descartův přítel, navrhl v roce 1629 experiment, při kterém by se pozoroval záblesk z kanónu odražený ze zrcadla vzdáleného asi 1 míli. Galileo Galilei v roce 1638 navrhoval měřit rychlost světla pozorováním prodlevy mezi odkrytím lucerny a zpozorováním světla z určité vzdálenosti. Descartes tento experiment kritizoval jako zbytečný, protože experiment během zatmění Měsíce, který měl lepší předpoklady ke zjištění konečné rychlosti, byl negativní. Takže experiment uskutečnila až v roce 1667 Florentinská Accademia del Cimento, s lucernami vzdálenými asi 1 míli. Vzdálenost však byla příliš malá a tak žádné zpoždění nebylo pozorováno. Robert Hooke negativní výsledek vysvětloval tak, že se nejedná o potvrzení nekonečné rychlosti světla, ale toho, že světlo se musí pohybovat velmi rychle. První kvantitativní odhad rychlosti světla provedl v roce 1676 Ole Rømer, který pomocí dalekohledu studoval pohyb Jupiterova měsíce Io. Vzhledem k tomu, že Io vchází a vychází z Jupiterova stínu v pravidelných intervalech, je možné změřit trvání doby oběhu. Rømer zaznamenal, že když je Jupiter nejblíž k Zemi, byla doba oběhu Io kolem Jupitera 42,5 hodiny. Také pozoroval, že jak se Jupiter a Země od sebe vzdalovaly, Io vycházel ze stínu Jupitera postupně stále později. Bylo jasné, že tomuto výstupnímu „signálu“ trvalo déle než dosáhl Země. Jak se Země a Jupiter vzdalovaly, zvětšoval se interval mezi signály, na kterém se projevoval čas, který světlu zabere překonání dodatečné vzdálenosti mezi planetami. Podobně, asi o půl roku později, byly vstupy měsíce Io do stínu Jupitera o něco častější, protože se Země a Jupiter přibližovaly. Na základě těchto pozorování Rømer odhadoval, že na překonání průměru oběžné dráhy Země (což je dvojnásobek astronomické jednotky) by světlo potřebovalo 22 minut, přičemž moderní odhad je přibližně 16 minut a 40 sekund. Přibližně ve stejné době byla velikost astronomické jednotky odhadována na 140 milionů kilometrů. Z této astronomické jednotky a Rømerova odhadu času vypočítal autor vlnové teorie Nizozemec Christiaan Huygens rychlost světla na 1 000 průměrů oběžné dráhy za minutu, což je asi 220 000 kilometrů za sekundu. To je sice významně méně než dnes uznávaná hodnota, ale i tak tato hodnota o mnoho převyšovala jakýkoliv fyzikální jev známý v té době. Také Isaac Newton uznával, že rychlost světla je konečná. Ve své knize „Opticks“ dokonce publikoval přesnější hodnotu rychlosti světla – 16 průměrů Země za sekundu, kterou sám odvodil, ačkoliv není známo, jestli z Rømerových údajů, nebo z něčeho jiného. Stejný úkaz byl následně pozorován Rømerem na rotující „skvrně“ na povrchu Jupitera. Efekt byl zaznamenán i později u obtížnějšího pozorování tří dalších Galileových měsíců. Ani tato pozorování však nepřesvědčila každého (především Giovanniho Domenica Cassiniho) a k definitivnímu odmítnutí hypotézy nekonečné rychlosti světla došlo až po pozorováních Jamese Bradleyho v roce 1728. Bradley se původně pokoušel změřit paralaxu hvězd a tím určit jejich vzdálenost. Místo toho naměřil aberaci. Vyvodil, že světlo hvězd dopadající na Zemi musí přicházet z mírného úhlu, který se dá vypočítat porovnáním rychlosti Země na její oběžné dráze k rychlosti světla. Tato aberace byla asi 1/200 stupně. Bradleym vypočítaná rychlost světla byla 298 000 kilometrů za sekundu, což už je jen o málo méně než dnes uznávaná hodnota. Aberace byla během následujících století široce zkoumána, především Friedrichem von Struve a Magnusem Nyrenem. První úspěšné měření rychlosti světla pozemním přístrojem provedl v roce 1849 francouzský fyzik Hippolyte Fizeau. Fizeauv experiment byl koncepčně podobný návrhům Beeckmana a Galilea. Paprsek světla byl namířen na zrcadlo umístěné ve vzdálenosti 8633 m. Na cestě od zdroje světla k zrcadlu paprsek procházel rotujícím diskem se zářezy. Při určité rychlosti rotace disku projde paprsek směrem od zdroje jedním zářezem a při návratu zářezem následujícím. Jestliže dojde třeba i jen k malému zrychlení nebo zpomalení rotace disku, zasáhne zpětný paprsek samotný disk (jeho zub) a nedostane se nazpět. Rychlost světla se dá vypočítat ze známé vzdálenosti zdroje a zrcadla, počtu zářezů (resp. zubů) na disku a rychlosti rotace. Rychlost světla publikovaná Fizeaem byla 313 000 kilometrů za sekundu.) Fizeauova metoda byla později zdokonalena M. A. Cornuem (1872) a J. Perrotinem (1900). Leon Foucault vylepšil Fizeauovu metodu tím, že nahradil disk se zářezy rotujícím zrcadlem. Foucaultův odhad publikovaný v roce 1862 byl 298 000 kilometrů za sekundu. Foucaultovu metodu použili i Simon Newcomb a Albert A. Michelson. Michelson použil v roce 1926 rotující zrcadla pro změření času, který světlo potřebuje na překonání vzdálenosti 35 km mezi horami Mount Wilson a Mount San Antonio v Kalifornii. Výsledkem těchto měření byla relativně přesně určená rychlost světla na 299 796 +/-4 km/s. Relativita Díky práci Jamese Clerka Maxwella bylo známo, že rychlost elektromagnetického záření je konstanta definovaná elektromagnetickými vlastnostmi vakua (permitivitou a permeabilitou). Fyzikové v 19. století se však domnívali, že rychlost je dána relativně k světlonosnému éteru. Éter měl být nekonečně jemné médium, kterým všechny látky pronikají a které současně vyplňuje veškerý prostor kolem nás. Podle těchto představ se světlo mohlo šířit právě jen prostřednictvím éteru. V roce 1887 byl uskutečněn fyziky Albertem Michelsonem a Edwardem Morleyem významný experiment za účelem změření rychlosti světla vzhledem k pohybu Země. Cílem tohoto experimentu, dnes zvaného Michelson-Morleyův experiment, bylo měření rychlosti Země pohybující se domnělým „světlonosným éterem“. Jak je znázorněno na nákresu Michelsonova interferometru, k rozdělení světla na dva monochromatické paprsky (t. j. mající jen jednu vlnovou délku), které se dále šíří v pravém úhlu, bylo použito polopropustné zrcadlo s tenkou vrstvou stříbra. Po opuštění tohoto dělicího zrcadla se oba paprsky odrážejí několikrát mezi dalšími zrcadly. Aby oba paprsky urazily stejnou vzdálenost, je pro ně počet odrazů shodný (během skutečného Michelson-Morleyova experimentu bylo použito více zrcadel než je vidět na obrázku). Po jejich následném sloučení vznikne obrazec konstruktivní a destruktivní interference. I malá změna rychlosti světla v některém z ramen interferometru (způsobená tím, že se přístroj společně se Zemí měl pohybovat předpokládaným „éterem“) by měla zapříčinit změnu doby, kterou paprsek potřebuje na překonání vzdálenosti, což se mělo projevit jako změna interferenčního obrazce. Celé zařízení se otáčelo, aby se změnila dráha paprsků v „éteru“ vlivem toho, že rychlosti světla a Země by se měly sčítat. Experiment neměl žádný výsledek, ať bylo aparaturou otáčeno jakkoliv a stal se pravděpodobně nejznámějším a nejužitečnějším neúspěšným experimentem v historii fyziky. Česko-rakouský fyzik Ernst Mach byl jeden z prvních, který tvrdil, že experiment vlastně vyvrátil teorii éteru. Pokrok v oblasti teoretické fyziky v té době už nabízel alternativní teorii, Lorentz-Fitzgeraldovu kontrakci, která dovolila vysvětlit i negativní výsledek Michelson-Morleyova experimentu. Nedovede však vysvětlit Kennedyův-Thorndikův experiment (podobný Michelsonovu-Morleyovu, ale s různě dlouhými rameny); k jeho výkladu je potřeba přibrat i dilataci času. Není jisté, jestli Albert Einstein znal výsledek Michelson-Morleyova experimentu, ale jeho nulový výsledek velmi pomohl všeobecnému přijetí teorie relativity. Einsteinova teorie byla zcela v souladu s výsledkem experimentu: éter neexistoval a rychlost světla byla stejná v každém směru. Konstantní rychlost světla je (společně s kauzalitou a rovnocenností inerciálních vztažných soustav) jedním ze základních východisek speciální teorie relativity. Poznámky Reference Související články Světlo Teorie relativity Nadsvětelná rychlost Kauzalita Externí odkazy Optika, aneb historie pátrání po podstatě světla na serveru scienceworld.cz Stavba Michelsonova interferometru a ověření jeho funkce Interaktivní animace Michelson-Morley experimentu Fyzikální veličiny Světlo Relativistická fyzika Rychlost Fyzikální konstanty Jednotky rychlosti


source: fineweb

text: Krvavá náruč, žalozpěv mrtvých přízraků Legie stínů a kouzla nočních zázraků. Hladový měsíc, krajina mrazem spálená Horoskop mrtvých a návrat nikdo nečekal. O nosferatu, tvá krev je dar i prokletí Vědomí konce, dech apokalypsy, prach a dým. Horoskop mrtvých, ve stínů šibenic tu spím. Okovy slávy andělům z ráje vyhnaným. Andělé z pekla, zoufalý výkřik v propastích Hladový měsíc na štítech karpat vábivých. Démoni z bažin, ztracených duší requiem O nosferatu, síla bez konce, noc i den.


text: Na následujících odkazech naleznete databáze škol, ukázky přijímacích zkoušek a jiné další informace pro studium Zpráva o známkách vám umožňuje vytvořit si představu o tom, jaká je ve třídě úspěšnost – v rámci studentů i v rámci zadání. Můžete také sledovat, jak si student stojí v porovnání se zbytkem třídy a jaké známky získává v průběhu času. Ve výchozím nastavení zahrnuje zpráva o známkách všechny studenty a všechna zadání za stejný časový rámec určený na stránce přehledu. Pokud chcete zobrazit zprávu pro jednotlivé studenty, konkrétní zadání nebo pro jiný časový rámec (tento měsíc, posledních 30, 60 nebo 90 dní, za celou dobu nebo pro vlastní rozsah), vyberte ve filtru . Zprávu o známkách si můžete zobrazit v zobrazeních Rozložení nebo Trend. Pro přepínání mezi zobrazeními vyberte . Poznámka: Do zprávy se zahrnují jenom oznámkovaná zadání. Abyste mohli snadno porovnat data z těchto zadání, jsou známky normalizované. To znamená, že se známky za každé zadání zobrazují jako kdyby byly vypočítané z maxima 100 bodů. Pokud je například možné z kvízu získat maximálně 5 bodů, pak se známka studenta, který z něj získal 4, bude zobrazovat jako 80 bodů.


Urtekram šampon Rhassoul (500ml) | NetoxickaDomacnost.cz Urtekram šampon Rhassoul (500ml) Pro všechny typy vlasů. Výtažky z máty zahradní způsobují lepší prokrvení vlasové pokožky i k lepší výživě vlasových cibulek. Při pravidelném používán... celý popis Číslo produktu:URT-10


text: Odpor prostředí je soubor všech sil, kterými plyn nebo kapalina působí proti pohybu těles v něm. Odpor je způsoben třením, které vzniká při kontaktu tělesa a prostředí. Protože pohyb je relativní, je jedno, jestli se těleso pohybuje v nehybném plynu nebo kapalině, nebo jestli je těleso v klidu a kolem něj proudí plyn nebo kapalina (v takovém případě se často hovoří o obtékání těles). Rozhodující je relativní rychlost mezi tělesem a tekutinou. Síly, které v důsledku tření působí proti pohybu tělesa, se označují jako odporové síly. Odporová síla působí vždy proti směru relativního pohybu, tzn. těleso pohybující se v nehybné tekutině je zpomalováno, zatímco nehybné těleso v pohybující se tekutině je tekutinou urychlováno. Např. odpor prostředí (odpor vzduchu) na Zemi způsobuje "rychlejší pád" těžších předmětů. Pokud však na tělesa působí pouze gravitace a žádný odpor prostředí, padají všechna stejnou rychlostí, což můžeme dokázat situací v prostředí bez odporu prostředí (např. vakuová komora nebo náš Měsíc), kde těžší i lehčí těleso dopadnou na vodorovný povrch ve stejnou chvíli, jsou-li upuštěna ze stejné výšky a ve stejnou dobu. d'Alembertův paradox Lze dokázat, že při obtékání libovolného tělesa ideální tekutinou nebo při pohybu tělesa v klidné ideální tekutině nepůsobí na těleso odporová síla. Sledujeme-li např. pohyb koule v ideální tekutině, zjistíme, že proudové čáry jsou kolem tělesa rozloženy symetricky. Na zadní straně tělesa jsou proudnice stejně uspořádány jako na přední straně tělesa. Na základě této symetrie lze dokázat, že na těleso působí zepředu i zezadu stejná tlaková síla a výslednice působících sil je nulová. Závěr, že na těleso pohybující se ideální tekutinou nepůsobí odporová síla, je platný nejen pro kouli, ale pro těleso libovolného tvaru. Tento paradoxní teoretický jev bývá nazýván d'Alembertův paradox (d'Alembertovo paradoxon). Velikost odporové síly Při pohybu tělesa ve viskózní kapalině klade proudící kapalina odpor proti pohybu tělesa. Při nízkých rychlostech je těleso obtékané laminárně a odporová síla považována za přímo úměrnou rychlosti pohybu. Při vyšších rychlostech je proudění turbulentní a odporovou sílu obvykle považujeme za úměrnou druhé mocnině rychlosti. Při nadzvukové rychlosti vzniká rázová vlna a odporová síla je úměrná třetí mocnině rychlosti. Příkladem může být pomalý pohyb koule v nekonečném prostředí. Pokud můžeme proudění kolem koule považovat za laminární, tzn. při nevelkých rychlostech, pak platí Stokesův vztah pro odporovou sílu , kde je dynamická viskozita, označuje poloměr pohybující se koule a je rychlost pohybu koule. Zobecněním na libovolný tvar pohybujícího se tělesa získá tento vztah tvar , kde je konstanta úměrnosti, je dynamická viskozita, je charakteristický rozměr tělesa a je rychlost pohybu. Jiným příkladem může být pohyb čtvercové desky vyšší rychlostí, která je orientovaná kolmo na směr pohybu. Tato deska před sebou musí odsouvat tekutinu, která jí brání v pohybu. Pokud má deska plochu a pohybuje se rychlostí tekutinou o hustotě , urazí za čas vzdálenost a hmotnost tekutiny odtlačené deskou za čas t bude . Práce za čas , která je nutná k překonání odporové síly, musí být rovna kinetické energii tekutiny, která byla pohybem desky uvedena do pohybu, tzn. , odkud pro odporovou sílu dostaneme . Tento vztah bývá nazýván Newtonovým zákonem odporu. Zobecnění na těleso libovolného tvaru se provádí zavedením činitele odporu , který zohledňuje tvar a kvalitu povrchu tělesa a stanovuje se experimentálně. Předchozí vztah pak zapisujeme ve tvaru . Pohybuje-li se tekutinou nesymetrické těleso, vzniká kromě odporu působícího proti pohybu také síla, která působí kolmo na směr pohybu. Taková síla se označuje jako dynamický vztlak. Vliv stlačitelnosti se výrazněji projevuje teprve při vyšších rychlostech a to především tak, že dochází ke zvětšování tlakových rozdílů kolem obtékaného profilu. Machovo číslo Ve stlačitelné neviskózní kapalině má při srovnávání podobnosti dvou proudění podobnou úlohu jako Reynoldsovo číslo (u viskózních kapalin) tzv. Machovo číslo. Podle velikosti Machova čísla dělíme proudění (resp. obtékání) na podzvukové (subsonické) pro zvukové (sonické) pro nadzvukové (supersonické) pro Proudění s Machovým číslem blízkým jedné bývá nazýváno transsonické. Související články Vztlak Magnusův jev Externí odkazy Mechanika tekutin Prostředí


Palmknihy.cz - blog: Jak aktivovat zasílání eknih do čtečky PocketBook Touch Lux?


Javory, duby, lípy. Dobrovolníci sázejí stromy, zapojili se i v Paskově - Frýdecko-místecký a třinecký deník Zhruba třicet subjektů v Moravskoslezském kraji se už zapojilo do iniciativy Sázíme budoucnost, která má za cíl 10 milionů nových stromků do roku 2024. Ilustrační foto z akce Sázíme lesy nové generace, která se uskutečnila 19. řina 2019 v Šilheřovicích. | Foto: Deník / Pavel Netolička Do sázení stromů se tak například zapojila Základní škola Paskov, kde vznikl klidový prostor pro žáky. Projekt, díky kterému jsou v areálu nově čtyři javory, nese název Zastavme se na chvíli. „Takový prostor ve škole chyběl. Nyní se zde mohou žáci mohou žáci různých věkových skupin setkávat a komunikovat, “ popisuje důvody výsadby ředitelka školy Lucie Butkovová. Kraj pomůže včelařům, přispěje i na jejich veletrh v Ostravě Nové stromořadí pak vzniklo ve Studénce. Čtyřicet dubů vysázeli tamější žáci společně s Centrem pro podporu občanů Arnika a Českým svazem ochránců přírody. Nezahálela ani Základní škola Labyrint Lhota, která v polovině listopadu vysadila za Opavou sad dvaceti stromů. Děti tak proměnily původní strniště v ovocný Luční sad, který byl doplněn dalšími čtyřiašedesáti stromy od dobrovolníků. „Už samotné sázení bylo důkazem, že tento projekt je a bude sloužit k mezigeneračnímu setkávání lidí. Stromy si totiž zasadili rodiny s malými i dospívajícími dětmi nebo prarodiče s vnoučaty, ale také zástupci Slezské univerzity nebo Slezské nemocnice,“ dodává jedna ze zakladatelů školy Labyrint Kateřina Rybářová Vavrečková. Celkově se za čtvrt roku vysázelo v České republice více než 570 tisíc milionu stromů z rukou 8,5 tisíce lidé. Iniciativa Sázíme budoucnost by se v roce 2024 ráda dostala na hranici 10 milionů. Na webových stránkách www.sazimebudoucnost.cz lze dohledat, kde se stromy sázejí, jaké druhy jsou v kurzu a kdo za výsadbovými akcemi stojí.


9. 6. 2015 Virtue's Last Reward Po hrách jako 9 hours, 9 Persons, 9 Doors, se přenosná platforma může pochlubit dalším zářezem do pažby kvalitních interaktivních románů. Virtue's Last Reward je do jisté míry remakem výše zmíněného titulu, od kterého se liší samozřejmě příběhem, ale jinak jde v zásadě o stejnou hru. Nejprve čtete spousty textu, pak chvilku řešíte logické zápletky a završíte to rozhodnutím, které větví děj. A to se opakuje asi tak třikrát, což vede k úctyhodnému výčtu dvaceti možných konců. Alespoň to se nám snaží hra namluvit - skutečnost je prostší, ale to hře neubírá na kouzlu. 11. 9. 2014 Sbohem, Vito Někde jsem četl, že ště 1000 stí se dá definovat, jako překonání očekávání. Když něco dopadne ještě lépe, než čekali ti největší optimisté. Konzole Playstation Vita mne nečiní šťastnou z mnoha důvodů a po dvou měsících aktivního používání mne omrzela. Některé důvody jsou ryze osobní, jiné jsou ale řekl bych dost obecné a souvisejí právě s managamentem očekávání ze strany SONY. Po stránce hardwaru nemám než slova chvály, ale jakmile došlo na využívání tohoto stroje, byl jsem často prostě na rozpacích. 5. 9. 2014 Tearaway Ne, nejde o pokračování relativně populární hry z Amigy - Tearaway Thomas (avšak doporučuji longplay video od Lemona). To si zase jen Media Molecule řekli, že udělají nějakou další hopsačku, která se bude vyznačovat netradičním materiálem, ze kterého je celá hra udělaná. Jejich prvotina - vřele přijatá Little Big Planet - měla za téma látkové zpracování, plyš, pytlovina, knoflíky, nitě a podobné materiály. Většina objektů v této hře jsou pak loutky vycpané vatou nebo něčím podobným, jde tedy o trojrozměrné objekty - avšak hratelnost byla prakticky bezezbytku dvourozměrná. Tearaway si jako téma bere papír, tedy materiál, který si instinktivně spojím s dvourozměrným zpracováním. Avšak Media Molecule tento papír zohýbá a vytváří tak skutečně trojrozměrnou hru, plnou placatých papírků. 1. 9. 2014 Dragon's Crown Při oznámení této hry jsem nijak zvlášť vysoko do stropu neskákal. Na první pohled se zdálo, že půjde o klasickou kopírku arcade chodiček-mlátiček, které jsme už tady viděli mnohokrát. Za vzor lze postavit bezesporu Shadows over Mystara, ale tentokrát se ATLUS rozhodli přihodit nějaké ty kozy navrch. Alespoň tak působila reklamní kampaň. Líbivá, byť tématicky omšelá grafika, megalomanské efekty a trochu toho poctivého automatového běsnění navíc. Proč by mne to mělo vůbec zajímat? 18. 8. 2014 Gravity Rush O Gravity Rush se obecně hovoří, jako o killer titulu pro Playstation Vita. Hned zkraje musím přitakat, že jde asi o nejzajímavější velkou hru pro tento systém. Hra se rozhodně snaží zaujmout tím, že je jiná, než ostatní hry. Má zvláštní atmosféru, mnohdy úžasné okamžiky a pěkné vizuální zpracování, plus povedená hudba. Proti tomu ale stojí velice plytký a primitivní soubojový systém, opravdu odpudivé dialogy a chvílemi skutečně nezvládnuté ovládání kamery. 6. 8. 2014 Uncharted: Golden Abyss "Koukej, máme Uncharted do kapsy! Vita rulez!" To je jediný důvod, proč tato hra existuje - má jít o referenční titul pro Playstation Vita, který se nesnaží zaujmout hratelnosti nebo originalitou, ale těží jen ze svého grafického vzhledu a snaží se jakože prezentovat úžasné možnosti obou dotykových ploch. Obsah hry je ale směsicí toho nejhoršího klišé, kdy se zdá, že se frenčíza prostě zoufale (a možná předčasně) vyčerpala a neumí nabídnout nic jiného, než generické hlášky, generické hádanky, zrecyklovanou grafiku a konec konců i zrecyklovanou hratelnost. Navrch k tomu, dotykové elementy hratelnosti se smrskávají na šmrdlání po displayi, kterým děláme jakože děláme kopie reliéfů na papír pomocí uhlíku, což je něco, co se přestalo nosit před deseti lety s příchodem Nintenda DS. Je to prostě smutné, jak moc snahy bylo do této hry vloženo. 1. 8. 2014 Guacamelee Co zaručeně zkazí jinak docela pěknou hru? Když je trestuhodně krátká. Skutečně - stanout po třech a půl hodinách tváří v tvář finálnímu bossovi, to není zrovna vizitka, kterou by se hry mohly chlubit. O to je horší, že bez vysbírání všech bonusů se dočkáme jen smutného konce. Dalších tři a půl hodiny lze tedy se hrou v pohodě strávit, ale už je to jen taková pachuť. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Pět způsobů tisku bezdrátově Bezdrátová technologie nás osvobodila od tyranie kabelů, což nám umožnilo používat notebooky, netbooky, chytré telefony a tablety prakticky kdekoli a zároveň zůstat připojeni k internetu. Během posledních několika let se v tiskárnách začala objevovat i bezdrátová technologie Wi-Fi a Bluetooth. Tiskárny podporující Přetvářejte své tělo do umění pomocí výtisků DNA Nemusíte vědět, jak pracovat s tabletem Wacom, abyste vytvořili vlastní digitální kresbu. Díky nûkter ̆m nov ̆m sluÏbám staãí pouze moÏné vzorky va ‰ í biologie a mÛÏete se obrátit na jedineãnou kresbu. Nyní můžete DNA sekvenovat a proměnit v pěkný, abstraktní nátisk. Podívejte se na australskou firmu DNAArt.com.au, která nabízí cenově výho Vytváření fotopapírů fotografií v porovnání s tiskovinami V těchto dnech jsme se zeptali na běžnou otázku: pokud jde o tisk fotografií, měli byste mít vlastní fotografickou tiskárnu nebo chcete tisknout v obchodě s fotkami? Tam jsou vždy individuální preference hrají kolem jakékoli otázky takhle, ale krátká odpověď zní na svazek. Přemýšlejte o tom, kolik výtisků pořídíte každý rok. Pokud je odpověď něco méně ne © Copyright 2020. All rights reserved. tiskárny