text: Kometa (, z coma, , vlasy), zastarale vlasatice, je malé těleso sluneční soustavy složené především z ledu a prachu a obíhající většinou po velice výstředné (excentrické) eliptické trajektorii kolem Slunce. Komety jsou známé pro své nápadné ohony. Většina komet se po většinu času zdržuje za oběžnou dráhou Pluta, odkud občas nějaká přilétne do vnitřních částí sluneční soustavy. Velmi často jsou popisované jako „špinavé sněhové koule“ a z velké části je tvoří zmrzlý oxid uhličitý, methan a voda smíchaná s prachem a různými nerostnými látkami. V závislosti na gravitační interakci s planetami se dráha komet může změnit na hyperbolickou (a definitivně opustit sluneční soustavu) nebo na méně výstřednou. Například Jupiter je známý tím, že mění dráhy komet a zachycuje je na krátkých oběžných dráhách. Proto existují i komety, které se ke Slunci vrací pravidelně a často. Mezi ně patří například Halleyova nebo Kohoutkova kometa. Častost návratů komety v tomto smyslu znamená jednou za několik let až staletí. Komety mohou představovat potenciální hrozbu pro Zemi, v jejíž minulosti mohly způsobit některá hromadná vymírání. Obecně platí, že jsou mnohem nebezpečnější než asteroidy, neboť jejich rychlost může dosahovat až 3,5x vyšších hodnot (až 70 km/s, asteroidy ~20 km/s). Ta se při výpočtu kinetické energie nárazu umocňuje na druhou, díky čemuž má na výslednou energii mnohem větší vliv než hmotnost tělesa. Složení Jádro – pevná část komety o velikosti v řádu kilometrů až desítek kilometrů. Koma – kulová obálka kolem jádra, složena především z plynů. Ohon – plyn a prachové částice směřující od Slunce (někdy je též označovaný jako chvost nebo ocas). Jádro se skládá především z vodního ledu, tuhého oxidu uhličitého, oxidu uhelnatého, dalších zmrzlých plynů a prachu. Koma obsahuje různé nedisociované i disociované molekuly, radikály a ionty, např. OH−, NH2−, CO, CO2, NH3, CH4, CN, (CN)2 aj. Všeobecně se předpokládá, že komety vznikají v Oortově mračnu ve velké vzdálenosti od Slunce, spojováním zbytků po kondenzaci sluneční mlhoviny. Okraje takovýchto mlhovin jsou dostatečně chladné na to, aby zde mohla existovat voda v pevném a nikoli plynném skupenství. Planetky vznikají jiným procesem, ale velmi staré komety, které ztratily všechnu svoji těkavou hmotu, se jim mohou podobat. Fyzikální vlastnosti Předpokládá se, že komety – přesněji kometární jádra – vznikají ve vzdáleném oblaku známém jako Oortův oblak (pojmenovaném podle holandského astronoma Jana Hendrika Oorta, který jako první vyslovil hypotézu o jeho existenci) ve vzdálenosti kolem 50 000 astronomických jednotek od Slunce. V této vzdálenosti je gravitační působení Slunce již velmi slabé a proto na komety významně působí i jiná vesmírná tělesa – především okolní hvězdy. Pokud se některá z nich přiblíží ke Slunci, pak vymrští množství komet z jejich vzdálených oběžných drah. Některé z nich se potom dostanou na extrémně protáhlou eliptickou oběžnou dráhu, která má perihel (nejbližší bod oběžné dráhy) dostatečně blízko u Slunce. Když se kometa přiblíží k vnitřní části sluneční soustavy, zahřívání jejího jádra Sluncem způsobí, že se jeho vnější ledové vrstvy začnou vypařovat. Takto uvolněné proudy prachu a plynu vytvoří extrémně řídkou atmosféru okolo komety, nazývanou koma, a síla, kterou na komu působí sluneční vítr, způsobí vytvoření ohonu mířícího směrem od Slunce. Prach a plyn vytvářejí samostatné ohony, které míří do mírně odlišných směrů, přičemž prach zůstává vzadu za oběžnou dráhou komety (často takto vzniká zakřivený ohon) a ohon z ionizovaného plynu vždy míří přímo od Slunce, protože plyn je silněji ovlivňován slunečním větrem než prach a sleduje čáry magnetického pole a ne trajektorii oběžné dráhy. Ačkoli pevné těleso komety, takzvané jádro, má průměr menší než 50 km, koma může být větší než Slunce a ohony mohou dosáhnout délky 150 milionů km i více. Komu i ohon osvětluje Slunce, proto mohou být pozorovatelné ze Země, když kometa prolétá vnitřní částí sluneční soustavy, prach odráží sluneční světlo přímo a plyny září v důsledku ionizace. Většina komet je bez pomoci dalekohledu příliš slabě viditelná, ale několik jich je dostatečně jasných na to, aby byly viditelné pouhým okem. Před vynálezem dalekohledu se komety zdánlivě z ničeho nic zjevovaly na obloze a postupně mizely z dohledu. Byly považovány za zlé znamení smrti králů a šlechticů, případně blížících se katastrof. Ze starověkých pramenů, například čínských kostí pro předpovídání budoucnosti, je známé, že jejich výskyty byly pozorované lidmi po celá tisíciletí. Jedním z nejznámějších starých záznamů je zobrazení Halleyovy komety na Bayeuxském gobelínu, který zaznamenává normanský tábor při dobytí Anglie roku 1066. Optické vlastnosti Překvapením je, že kometární jádra patří mezi nejčernější známé objekty, o kterých víme, že existují ve sluneční soustavě. Sonda Giotto zjistila, že jádro Halleyovy komety odráží přibližně 4 % světla, které na něj dopadá. Sonda Deep Space 1 podobně zjistila, že povrch komety Borrelly odráží jen 2,4 % až 3,0 % dopadajícího světla (pro porovnání asfalt odráží 7 % dopadajícího světla). Dříve se astronomové domnívali, že sluneční záření odpařilo ve svrchní vrstvě komety těkavější složky a zůstalo zde více organických sloučenin s delším řetězcem, které bývají tmavší. Analýza jádra komety 73P/Schwassmann-Wachmann, které se rozpadlo na několik částí, však ukázala, že složení svrchních a vnitřních vrstev komety je prakticky totožné. V roce 1996 se překvapivě zjistilo, že komety vyzařují i rentgenové záření. Záření je pravděpodobně generované interakcí komet se slunečním větrem: když vysokoenergetické ionty vletí do atmosféry komety, srážejí se s kometárními atomy a molekulami. Při takovéto srážce ionty zachytí jeden nebo více elektronů, což vede k emisi rentgenového nebo ultrafialového fotonu. Oběhové vlastnosti Komety jsou klasifikovány podle svých oběžných dob (period). Krátkoperiodické komety mají oběžné doby kratší než 200 let, zatímco dlouhoperiodické komety mají oběžné doby delší, ale stále zůstávají gravitačně závislé na Slunci. Jednonávratové komety mají parabolické či hyperbolické oběžné dráhy, které je vynesou navždy mimo sluneční soustavu po jediném průletu okolo Slunce. Opačným extrémem je krátkoperiodická Enckeova kometa, která má oběžnou dráhu, která jí nedovolí se vzdálit od Slunce dál než k oběžné dráze planety Jupiter. Za místo vzniku krátkoperiodických komet se obecně považuje Kuiperův pás. Dlouhoperiodické komety zřejmě vznikají v Oortově oblaku. Bylo navrženo množství různých modelů vysvětlujících, proč jsou komety odkloněny do velmi excentrických drah. Patří mezi ně přiblížení k jiným hvězdám na cestě Slunce naší Galaxií, působení hypotetického průvodce Slunce Nemesis a nebo působení zatím neznámých transneptunických těles, například hypotetické Planety X. Nejpřijímanější je hypotéza, že k těmto poruchám drah dochází náhodně, vzájemným ovlivňováním se těles v Oortově mračnu. Kvůli svým malým hmotnostem a excentrickým oběžným drahám, které je přivádějí do blízkosti velkých planet, jsou oběžné dráhy často rušené (perturbované). Lze si všimnout, že dráhy krátkoperiodických komet mívají často vzdálenosti afelu souměřitelné s velkými poloosami oběžných drah obřích planet. Tyto skupiny pak obvykle nazýváme rodinami příslušné planety. Jupiterova rodina komet má přitom nejvíce členů. Je tedy zřejmé, že oběžné dráhy komet přicházejících z Oortova mračna často ovlivňuje gravitace obřích planet, když se k nim komety přiblíží. Jupiter je největším zdrojem těchto poruch, protože je zdaleka nejhmotnější planetou ve sluneční soustavě. Kvůli perturbacím dráhy se ztratilo mnoho periodických komet objevených v minulých desetiletích a stoletích. Jejich oběžné dráhy nebyly nikdy dostatečně přesně známé, abychom věděli, kdy a kde čekat jejich budoucí přiblížení. Někdy se díky tomu po zpětném vypočítání dráhy nově objevené komety zjistí, že se jedná o ztracenou kometu. Tento osud sdílí například Tempel-Swift-LINEAR, která byla objevená v roce 1869, ale po roce 1908 byla v důsledku poruchy způsobené Jupiterem ztracena. Náhodou byla znovu objevena až v pozorovacím programu LINEAR v roce 2001. Oběžné dráhy Pokud se objeví nová kometa, známe z krátkého pozorování jen malý úsek oběžné dráhy, proto se nejprve vypočítá její parabolická aproximace. Teprve po delším pozorování lze rozhodnout, zda je dráha eliptická nebo hyperbolická. Z přibližně 3400 komet, které známe, je: 40 % komet na eliptických drahách, z toho: 16 % krátkoperiodických (perioda je menší než 200 let) 24 % dlouhoperiodických (perioda je větší než 200 let), 49 % na parabolických drahách 11 % na hyperbolických drahách Velké procento parabolických drah, uvedené v předchozím výčtu, je zkreslující, neboť se jedná i o komety, u nichž doba pozorování byla příliš krátká na to, aby se rozhodlo, zda se pohybují po hyperbole nebo po velmi protáhlé elipse. Z komet, které byly pozorovány alespoň 240 dní, jen 3 % má parabolické dráhy. Historie výzkumu komet V každém okamžiku lze na obloze pozorovat desítky komet, avšak pouze za pomoci velkých dalekohledů, pouhým okem jsou každý rok pozorovatelné pouze dvě až tři. První pozorování a názory V minulosti byly komety považovány za znamení zmaru, někdy byly dokonce znázorňovány jako útok nebeských bytostí proti obyvatelům Země. Někteří autoři interpretují zmínky o „padajících hvězdách“ v Gilgamešovi, Janově Apokalypse a Knize Henoch jako zmínky o kometách, případně o bolidech. Babylóňané a někteří řečtí filosofové před Aristotelem považovali komety za nebeská tělesa, jiní pouze za atmosférické jevy. Aristotelés předložil ve svém díle Meteorologica pohled na komety, který nakonec na dvě tisíciletí ovládl západní myšlení. Odmítl názory několika dřívějších filozofů, že komety jsou planety nebo alespoň jevy planetám podobné s odůvodněním, že planety se pohybují jen okolo zvěrokruhu, kdežto komety se objevují v kterékoliv části oblohy. Proto nemohou být ani konkunkcí dvou planet, které se skoro dotýkají, jak tvrdili Anaxagorás a Démokritos, ani nemohou být planetárním tělesem, které se zřídka ukazuje, jak tvrdili pythagorejci, protože se komet může ukázat více najednou. Přitom jsou komety málo pravidelné, vznikají a zanikají. Nechovají se tedy jako nebeská tělesa ale jako atmosférické jevy. Aristotelés popsal komety jako jevy z vrchní atmosféry, kde příležitostně vybuchují horké a suché plyny. Aristotelés považoval tento mechanismus za zodpovědný nejen za komety, ale i za meteory, polární záře a dokonce i za Mléčnou dráhu. Později několik klasických filozofů jeho názor na komety napadlo. Seneca ve svých Přírodovědeckých otázkách uvedl, že komety se pohybují po obloze pravidelně a nejsou rušené větrem, což odpovídá chování typickému spíše pro nebeská tělesa než pro atmosférické jevy. Připustil, že planety se mimo zvířetník neobjevují, neviděl však žádný důvod, proč by se planetám příbuzné objekty nemohly objevovat v kterékoliv části oblohy. I přes tuto vážnou výtku se zvítězil Aristotelovský názor, komety přešly do oboru meteorologie a astronomové o ně ztratili zájem. Až teprve v 16. století se dokázalo, že komety musí existovat mimo atmosféru Země. Roku 1577 byla několik měsíců viditelná jasná kometa. Dánský astronom Tycho Brahe využil měření polohy komety, která provedl on sám a několik dalších pozorovatelů na různých místech na Zemi, a zjistil, že kometa nemá žádnou měřitelnou paralaxu. V rámci přesností těchto měření to znamenalo, že kometa musí být alespoň čtyřikrát dále od Země než Měsíc. Studium oběžných drah komet I když již bylo dokázáno, že komety patří na oblohu, o otázce, jak se pohybují po obloze, se debatovalo většinu následujícího staletí. Dokonce i po tom, co Johannes Kepler zjistil roku 1609, že se planety pohybují okolo Slunce po eliptických oběžných drahách, zdráhal se uvěřit, že jeho vlastní Keplerovy zákony, kterými se pohyb planet řídí, ovlivňují i pohyb ostatních objektů. Domníval se, že komety se pohybují mezi planetami po přímých drahách. Galileo Galilei, ačkoli byl oddaným stoupencem Mikuláše Koperníka, odmítl Tychonovo paralaktické pozorování a držel se aristotelovské představy pohybu po přímkách přes vrchní atmosféru. První návrh, že Keplerovy zákony planetárních pohybů by měly platit i pro komety, předložil William Lower roku 1610. V následujících desetiletích další astronomové včetně Pierra Petita, Giovanniho Borelliho, Adriena Auzouta, Roberta Hooka a Giovanni Domenico Cassiniho předkládali argumenty ve prospěch tvrzení, že se komety okolo Slunce pohybují po eliptických nebo parabolických drahách, zatímco jiní, jako například Christiaan Huygens a Johannes Hevelius, podporovali hypotézu o přímém pohybu komet. Záležitost vyřešila jasná kometa, kterou objevil Gottfried Kirch 14. listopadu 1680. Astronomové v celé Evropě sledovali její pohyb po obloze po několik měsíců. Ve svých Principiích z roku 1687 Isaac Newton dokázal, že objekt pohybující se podle jeho zákona o poklesu gravitační síly se čtvercem vzdálenosti musí letět po jedné z kuželoseček, a demonstroval, jak ztotožnit dráhu komety po obloze s parabolickou oběžnou dráhou, přičemž použil kometu z roku 1680 jako příklad. V roce 1705 Edmond Halley aplikoval Newtonovu metodu na 24 pozorování komet mezi lety 1337 a 1698. Zjistil, že tři z nich — komety z let 1531, 1607 a 1682 — mají velmi podobné dráhové elementy a byl dále schopný zdůvodnit malé rozdíly v jejich oběžných drahách na základě gravitačního ovlivnění Jupiterem a Saturnem. Nabyl přesvědčení, že tyto tři úkazy byly výskyty téže komety a předpověděl, že se objeví znovu někdy roku 1758 nebo 1759. (Ještě před Halleyem Robert Hooke ztotožnil kometu z roku 1664 s další z roku 1618 a Giovanni Domenico Cassini vyslovil podezření o totožnosti komet z let 1577, 1665 a 1680. Oba se však mýlili. Halleyova předpověď data návratu byla brzo upřesněná týmem tří francouzských matematiků. Alexis Clairaut, Joseph Lalande a Nicole-Reine Lepaute předpověděli datum průchodu komety perihelem v roce 1759 s přesností na jeden měsíc. Když se kometa objevila podle předpovědi, stala se známou jako Halleyova kometa (oficiální označení má 1P/Halley). Naposledy do vnitřních částí sluneční soustavy zavítala v roce 1986. Její další návrat se očekává v roce 2061. Mezi kometami s natolik krátkými periodami, že byly podle historických záznamů několikrát pozorovány, je Halleyova kometa unikátní tím, že je stále dostatečně jasná na to, aby ji bylo možné pozorovat pouhým okem. Od potvrzení periodicity Halleyovy komety bylo pomocí dalekohledů objeveno mnoho dalších periodických komet. Druhá kometa, u které byla objevena periodická oběžná dráha, byla Enckeova kometa (oficiálně označená 2P/Encke). Mezi lety 1819 až 1821 německý matematik a fyzik Johann Franz Encke vypočítal oběžné dráhy série kometárních výskytů pozorovaných v letech 1786, 1795, 1805 a 1818 a vyvodil z nich, že jde o tutéž kometu a úspěšně předpověděl její návrat v roce 1822. Do roku 1900 bylo pozorováno 17 komet s opakovaným průchodem perihelem, které byly uznány za periodické. Do ledna 2005 byl tento status přiznán 164 kometám, ačkoli některé z nich mezitím zanikly nebo se ztratily. Studium fyzikálních charakteristik Už na začátku 18. století někteří vědci navrhli správné hypotézy fyzikálního složení komet. V roce 1755 Immanuel Kant vyslovil hypotézu, že komety jsou složené z nějaké těkavé látky, jejíž vypařování způsobuje jejich zářivý vzhled v blízkosti perihelu. V roce 1836 německý matematik Friedrich Wilhelm Bessel po pozorování proudů vypařování během návratu Halleyovy komety v roce 1835 přišel s myšlenkou, že reaktivní síly vypařující se látky by mohly být dostatečně velké na to, aby podstatně změnily oběžnou dráhu komety, a tvrdil, že negravitační poruchy dráhy Enckeovy komety vyplývají z tohoto mechanismu. Další objev týkající se komet však zastínil tyto myšlenky na téměř jedno století. V období 1864 až 1866 italský astronom Giovanni Schiaparelli vypočítal oběžnou dráhu meteoritického roje Perseid a na základě podobnosti oběžných drah vyslovil správnou hypotézu, že Perseidy jsou fragmenty komety Swift-Tuttle. Souvislost mezi kometami a meteorickými roji dramaticky podtrhl výskyt velmi silného meteorického roje na dráze Bielovy komety roku 1872, u níž byl pozorovaný rozpad na dvě části během jejího návratu v roce 1846, a která už po roce 1852 nikdy nebyla pozorovaná. Vznikl model „štěrkového náspu“ (gravel bank) kometární struktury, podle kterého se komety skládají ze sypkých hromad malých kamenných objektů obalených ledovou vrstvou. Do poloviny 20. století už měl tento model několik nedostatků: především nedokázal vysvětlit, jak těleso, které obsahovalo jen nevelké množství ledu, mohlo mít zářivé projevy vypařující se páry po několika průchodech perihelem. V roce 1950 Fred Lawrence Whipple navrhl, že namísto skalnatých objektů obsahujících málo ledu, jsou komety převážně ledové objekty obsahující malé množství prachu a úlomků hornin. Tento model „špinavé sněhové koule“ byl rychle přijat. Výzkum komet sondami Model sněhové koule se potvrdil, když soubor vesmírných sond (včetně sondy ESA Giotto a sovětské sondy Vega 1 a Vega 2) v roce 1986 proletěl komou Halleyovy komety, aby fotografovaly jádro a pozorovaly proudy vypařujícího se materiálu. Dne 21. září 2001 americká sonda Deep Space 1 prolétla okolo jádra Borrellyovy komety) a potvrdila, že vlastnosti Halleyovy komety platí i pro další komety. Sonda Stardust, která odstartovala 7. února 1999, už 2. ledna 2004 sesbírala částečky komy komety Wild 2 a na zem je dopravila 15. ledna 2006. Dne 4. července 2005 projektil sondy Deep Impact (sonda) narazil do komety Tempel 1 a vytvořil kráter s cílem prostudovat její nitro. V roce 2011 se začalo uvažovat o tom, že v jádrech komet může existovat voda i v kapalném stavu. Ve vzorcích přivezených sondou Stardust od komety Wild 2 byly nalezeny minerály, které mohou vzniknout jen v rozmezí teplot od 50 do 200 °C. Jde konkrétně o minerál cubanit, sulfid železa a mědi CuFe2S3, který se na Zemi vyskytuje velmi vzácně v oblastech s výskytem horkých podzemních vod. Další výzkum Budoucí vesmírné mise přidají další detaily k naší představě o složení komet. První z nich je v roce 2014 evropská sonda Rosetta, která úspěšně dosáhla oběžné dráhy komety 67P/Churyumov-Gerasimenko a umístila na její povrch miniaturní přistávací modul Philae. Přehled úspěšných kometárních sond Velké komety I když vnitřními částmi sluneční soustavy prolétnou ročně stovky komet, jen několik z nich zapůsobí i na veřejnost. Přibližně jednou za deset let se objeví kometa jasná natolik, aby mohla být pozorovatelná pouhým okem. Tyto komety jsou označované jako velké komety. V minulosti jasné komety způsobovaly mezi veřejností paniku a hysterii. Jejich zjevení bývalo považováno za zlé znamení. V nedávné minulosti, během přechodu Halleyovy komety roku 1910, Země procházela ohonem komety a noviny v té době mylně způsobily paniku, že v ohonu obsažený dikyan by mohl otrávit miliony lidí. V roce 1997 spustil příchod Hale-Boppovy komety hromadnou sebevraždu kultu Nebeská brána. Většina lidí však považuje velké komety za jev velmi krásný, ovšem poměrně neškodný. Předpovědět, zda se nějaká kometa stane velkou kometou, je velmi těžké, protože na jasnost komety působí mnoho faktorů. Obecně řečeno, pokud má kometa velké a aktivní jádro, bude procházet blízko povrchu Slunce a není v momentě nejvyšší jasnosti v zákrytu za Sluncem, má velkou šanci se zařadit mezi velké komety. Přestože Kohoutkova kometa v roce 1973 všechna tato kritéria splňovala a bylo očekávané velké vesmírné divadlo, opak byl ale pravdou. Naopak kometa West, která se objevila o tři roky později a která se velkou kometou stát neměla, nakonec byla velmi působivá. Ke konci 20. století zažilo lidstvo dlouhou přestávkou mezi objevením se velkých komet. Poté se objevily hned dvě velké komety v rychlém sledu — kometa Hjakutake v roce 1996 následovaná Hale-Boppovou kometou, která dosáhla maxima jasnosti v roce 1997, i když byla objevená jen dva roky před tím. Zvláštní komety Z tisíců známých komet jsou některé neobvyklé. Enckeova kometa má dráhu ležící mezi oběžnými dráhami Jupiteru a Merkuru. Naopak kometa Schwassmann-Wachmannova má nestabilní oběžnou dráhu, která celá leží mezi Jupiterem a Saturnem. Kometa Chiron, která má také nestabilní dráhu, tentokrát však mezi Saturnem a Uranem, byla nejprve klasifikovaná jako asteroid (dostala dokonce katalogové číslo 2060), později však byla zaznamenána její slabé koma. Podobně byla původně za asteroid považována kometa Shoemaker-Levy 2, dostala označení 1990 UL3. Některé blízkozemní planetky jsou považovány za vyhaslá jádra komet, ze kterých se už neuvolňují plyny. Několikrát již byl pozorován rozpad jádra komety. Významným příkladem byla kometa Biela, která se rozlomila při průchodu perihelem v roce 1846. Dvě nově vzniklé komety potom byly pozorovány v roce 1852. Později se už nikdy nepozorovaly. Místo toho byly v letech 1872 a 1885, kdy měla kometa být viditelná, pozorovány velkolepé meteoritické roje. Slabý meteoritický roj Andromedidy, který je možné pozorovat každý rok v listopadu, je způsobený tím, že Země přechází původní oběžnou dráhou komety Biela. Rozpad v perihelu byl pozorován i u několika dalších komet, včetně velké komety West a komety Ikeya-Seki. Některé komety, které se pohybují po oběžných drahách ve skupinách, jsou považovány za části jednoho objektu, který se rozpadl. Další významné pozorovaní kometárního rozpadu byl dopad komety Shoemaker-Levy 9, pozorovaný roku 1993. V době objevu procházela dráha komety v blízkosti Jupiteru, jehož gravitace kometu při blízkém průletu v roce 1992 zachytila. Tento průlet roztrhal kometu na stovky částí. Během šestí dní v červenci 1994 pak tyto kusy někdejší komety spadly na Jupiter. Poprvé tak astronomové mohli ve sluneční soustavě pozorovat srážku dvou objektů. Podobně se diskutuje, zda objekt zodpovědný roku 1908 za Tunguskou katastrofu nebyl jedním z fragmentů Enckeovy komety. V současné době se díky stále zlepšující se pozorovací technice objevují nové a nové rozpadlé komety. Je již i jasné, že se komety rozpadají prakticky kdekoliv na jejich poutích sluneční soustavou (viz ). Podle vědecké studie z roku 2021 mohl být objekt, který dopadl do oblasti budoucího Mexického zálivu na konci období křídy (před 66 miliony let) a vyhubil dinosaury a dalších 75 % tehdejších druhů ve skutečnosti dlouhoperiodickou kometou a nikoliv dosud favorizovaným asteroidem z kategorie uhlíkatých chondritů. Komety jako námět fikcí Komety byly mnohokrát námětem pro autory literatury i filmu. V úplném rozporu se skutečností byly mnohdy vykreslovány jako tělesa nikoliv ledová, ale hořlavá. Jules Verne Hector Servadac (česky Na kometě) (1877) je sice vysoce nepravděpodobná vize cestování sluneční soustavou na kometě, ale také výborné populární shrnutí astronomických znalostí 19. století. H. G. Wells In the Days of the Comet (1905) popisuje, jak plyny z ohonu komety způsobí vznik utopie František Běhounek popisuje v knize Robinsoni vesmíru (1958) výpravu, která má za úkol zabránit srážce komety se Zemí. Tove Jansson ve své knize Kometa znázorňuje svět Mumínků ohrožovaný planoucí kometou. Arthur C. Clarke v románu 2061: Odyssey Three (česky 2061: Třetí vesmírná odysea) popisuje výpravu na Halleyovu kometu. V románu Heart of the Comet od Gregoryho Benforda a Davida Brina (1987) kolonizuje mezinárodní tým Halleyovu kometu stavbou příbytků pod ledem. V románu Lucifer's Hammer (česky „Luciferovo kladivo“) od Larryho Nivena, je popsán apokalyptický příběh o přežití po dopadu komety na Zem. Reference Související články Seznam komet Seznam periodických komet Seznam neperiodických komet Astrofyzika Externí odkazy Základní informace o kometách Stránka o kometách z Observatoře Kleť Cometography.com Přehled od Davida Jewitta Harvard: Lists and Plots: Comets Open Directory Project: Comets Sluneční soustava


source: fineweb

text: společenské vědy - štítek M. Petrák Proč si za vůdce volíme jedince s psychopatickými sklony? Proč k smrti nenávidíme skupiny lidí, kteří se od nás neliší ničím kromě názorů na několik abstraktních a nepodstatných záležitostí? Proč jsme schopni nasazovat život při obraně standarty? Kniha se snaží na tyto nejednoduché otázky týkající se iracionality a víry nalézt odpovědi. V boha věří většina lidstva. Víra je a vždy byla zcela běžná, je to cosi, bez čeho si mnoho lidí neumí představit svůj život. Zamyslíme-li se, zdá se, že není možné odpovědět na otázku, k čemu je náboženství dobré. Podle evoluční teorie by naše tělesná stavba a chování měly směřovat k možnosti mít co nejvíc potomků a dále šířit své geny. Ovšem jak si tedy vysvětlit masy lidí, jež toto pro víru obětují? Na druhou stranu lidská víra významně ovlivňuje činnost politických stran, církví, ekologických organizací i vědeckých skeptiků. Víra je emocionální stav, díky kterému jednáme podle psychologie davu. V davu nikdy nejsme sami, díky víře nikdy nejsme sami. Oboje nás zbavuje kritického pohledu na vůdce a naše souvěrce, přiměje nás v opojení spáchat zločin a stejně tak jsme díky víře schopni hrdinských skutků, ke kterým bychom se jinak neodhodlali... Text působí jako návod, jak se orientovat ve vlastním myšlení, rozpoznat svůj sklon k iracionalitě, i když se svým založením považujeme za osoby řízené rozumem. Přejít na detail knihy. J. Slavík Známkovat žáky, nebo ne? Hodnotit slovně? A pokud známkovat, tedy jak? O podobu hodnocení, které by dětem více pomáhalo, než škodilo, se vedou spory již řadu let. Přesto je Slavíkova kniha prvním opravdu komplexním a vyváženým přehledem teoretických východisek i nových metod (netestového) školního hodnocení. Autor uvádí nejdůležitější požadavky na dobré hodnocení, ukazuje čtenáři často zcela nové souvislosti a vždy zároveň nabízí velice konkrétní náměty, jak teoretické poznatky ihned převést do každodenní praxe. Kniha je doplněna přehledem předpisů vztahujících se k hodnocení. Přejít na detail knihy. J. Keller Úspěšný autor přibližuje sdělně a poutavě některé motivy obsažené v pracích současné evropské a americké sociologie týkající se nefunkčních aspektů moderní společnosti. Přejít na detail knihy. A. Harrington Kniha uvádí do problematiky studia společnosti a přehledně zpracovává základní témata, významné myšlenkové proudy a aktuální otázky, které se týkají teoretického chápání společnosti, z něhož vychází především sociologie, jež však do značné míry ovlivňuje všechny sociální vědy. V první části probírají autoři klasické myslitele: Marxe, Durkheima, Webera, Simmela či Parsonse. Druhá část je věnována koncepcím a problémům, které se rozvíjely od začátku 20. století do současnosti. Zvláštní kapitoly jsou věnovány funkcionalismu, interpretivismu a interakcionismu, historické sociální teorii, západnímu marxismu, psychoanalytické teorii, strukturalismu a poststrukturalismu, teorii struktury a jednání, feminismu a postmodernismu. Čtivě zpracovaný výklad je přehledně strukturován a je doplněn glosářem základních pojmů a biografiemi významných autorů. Publikace poslouží především studentům sociologie a dalších oborů sociálních věd. Přejít na detail knihy. D. Denglerová Učebnice přistupuje novým způsobem k problematice společenských věd, přičemž představuje učivo s ohledem na každodenní souvislosti a požadavky současných studentů. Texty jsou zpracovány a následně kontrolovány vysokoškolskými odborníky, což zajišťuje jejich vysokou spolehlivost a faktickou přesnost. Učebnice je zpracována podle požadavků RVP pro gymnaziální vzdělávání (vzdělávací oblast Člověk a společnost) a RVP pro střední odborné vzdělávání (vzdělávací oblast Společenskovědní vzdělávání). Lze ji tedy použít jak pro výuku na gymnáziích, tak i pro výuku na středních odborných školách. Požadavky uvedených legislativních dokumentů učebnice naplňuje jak po stránce obsahů učiva, tak i rozvíjením příslušných klíčových kompetencí žáků, zohledněním mezipředmětových vztahů a průběžným zařazováním jednotlivých průřezových témat. Učebnice je rozdělena do 4 tematických celků. Tyto celky odpovídají klíčovým výkladovým problémům, kterými jsou: poznávání skutečnosti jako základ lidské existence, vývoj člověka a jednotlivé vlivy, které do tohoto procesu zasahují, individuální odlišnost každého z nás a její psychologické základy, naše soužití s druhými a jeho pravidla. Tematické celky jsou dále děleny na kapitoly a podkapitoly. Toto dělení se plně shoduje se strukturou pracovního sešitu. Podkapitoly, jako základní jednotky učebnice i pracovního sešitu, jsou buď jednostránkové, nebo dvoustránkové (odpovídají tak jednohodinové/dvouhodinové časové dotaci). Učebnice je koncipována tak, aby byla zajištěna provázanost jednotlivých podkapitol mezi sebou, a současně aby bylo v rámci samotných podkapitol snadno odlišitelné povinné učivo od informací doplňujících. Přejít na detail knihy. *. antologie Politologie, právo, mezinárodní vztahy, ekonomie, sociologie, psychologie, filozofie, etika, logika a teorie vědy, náboženství. Aktualizovaná učebnice určena k přípravě na maturitu (podle požadavků nové maturity) a k přijímacím zkouškám na vysoké školy. Publikace byla zpracována v souladu s požadavky MŠMT na reformu středoškolského vzdělávání a podobu a obsah nové celostátní maturity. Kniha je přehledně zpracována do 10 celků dle vědních disciplin, které jsou dále členěny na menší podkapitoly. Snadnou orientaci v textu podporuje grafické odlišení ústředního textu od doplňujících poznámek. Text je doplněn mnoha zajímavostmi, odkazy, přehlednými tabulkami a názornými schématy. Přejít na detail knihy. D. Denglerová Učebnicová sada navazuje koncepčně i obsahově na předchozí díl. Nový přístup k problematice společenských věd tentokrát demonstruje na problematice sociologie a politologie. Učební text plně odpovídá požadavkům dokumentů RVP i potřebám současných studentů. Přejít na detail knihy. D. Denglerová Pracovní sešit tvoří jednotný celek s učebnicí ve vyučování se předpokládá kombinace práce s oběma částmi učebnicové sady. Sešit ověřuje a dále prohlubuje znalost klíčového učiva, současně posouvá vybranou problematiku do každodenních souvislostí. Cvičení jsou navržena tak, aby zvlášť podporovala rozvoj dovedností a klíčových kompetencí žáků. Společně se zařazením jednotlivých průřezových témat tedy pracovní sešit (obdobně jako učebnice) naplňuje požadavky Rámcového vzdělávacího programu pro gymnaziální vzdělávání a Rámcového vzdělávacího programu pro střední odborné vzdělávání. Struktura pracovního sešitu kopíruje strukturu učebnice naleznete zde tedy totožné tematické celky, kapitoly a podkapitoly. Jednotlivá cvičení odkazují a rozvíjí příslušné výkladové části učebnice. Navíc se v pracovním sešitě za každým z tematických celků objevuje dvoustránkové Opakování, které ověřuje znalost klíčových pojmů a problémů příslušného celku. Po formální stránce je Opakování zpracováno tak, aby typem zařazených cvičení odpovídalo připravované podobě maturitní zkoušky stanové MŠMT ČR. Pracovní sešit nabízí širokou škálu cvičení vedle klasických faktografických zadání (posuzování pravdivosti tvrzení, doplňování chybějících pojmů, přiřazování pojmů ke stanoveným kategoriím aj.) jsou výrazně zastoupena cvičení směřující k rozvoji dovedností žáků práce s textem a ikonickým materiálem, posuzování a řešení modelových situací, identifikace problémů atd. Jednotlivá zadání pak kombinují individuální, párovou a skupinovou práci studentů. Zastoupeny jsou také podněty pro dlouhodobější projekty a aktivity. Klade také důraz na spolupráci studentů a jejich sebevyjádření, a to ať už ve formě diskuse, proslovu, či v písemné formě formální zpracování sešitu přitom umožňuje, aby naprostou většinu cvičení mohli studenti vypracovat přímo do sešitu. Cvičení také vedou studenty k práci s různými zdroji informací a ke kritickému zhodnocení spolehlivosti těchto zdrojů, čímž je zvlášť připravují na život v současné informační společnosti. I zde je samozřejmostí poutavé grafické zpracování, které zvyšuje přehlednost textů a systematičnost práce s nimi. Formálně jsou odlišena jak jednotlivé typy cvičení, tak i variabilní formy práce studentů. Formální stránku pracovního sešitu doplňují zadání využívající práci s fotografiemi, ilustracemi a grafy. Přejít na detail knihy. D. Crombie Zbierka najsmiešnejších zákonov z rôznych miest, štátov a krajín obsahuje nariadenia, ktoré už dávno stratili svoje opodstatnenie a preto nás rozosmievajú svojím anachronizmom a komickosťou. Přejít na detail knihy. R. Havlík, J. Koťa Jak souvisejí školní výsledky dětí se sociálním prostředím, z něhož pocházejí? Pomáhá škola nerovnosti ve společnosti odstranit, nebo je naopak zvyšuje? Jaké mají učitelé dnes postavení ve společnosti a jaké role by měli zastávat? Tyto a další zajímavé otázky si klade obor u nás tradičně zvaný sociologie výchovy. Výklad základních myšlenek oboru je doložen řadou konkrétních údajů z výzkumů českého školství a české společnosti. Přejít na detail knihy.


text: "V podstatě stačí sebou vzít litrovku Kofoly, vyfotit se tam s ní jako důkaz Kofolonizace a potom dát fotky na web." 1. Soutěžící musí být registrovaným uživatelem 2. Foto, které slouží jako doklad kofolonizace musí být při vkládání na web přesně lokalizováno (pro určení nadmořské výšky). Foto musí obsahovat: produkt Kofola Outdoor, nebo Kofola Outdoor s guaranou, dále prvky, které umožní ověřit, že jde o určené místo (např. typickou část krajinného reliéfu, cedule, významné stavby, nebo metadata s GPS souřadnicí). Na kofolonizační fotce nebo na doplňkové musí být zachycen také sám soutěží, aby bylo zřejmé, že kofolonizaci provedl on sám osobně. 3. Záznam o kofolonizaci, který bude přihlášen do výzvy, musí kromě fotky s Kofolou dále obsahovat alespoň jednu fotografi z cesty a krátký příběh o kofolonizaci daného místa o rozsahu minimálně 150 znaků. ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Staň se kofolonizátorem a vydej se s litrovkou Kofoly tam, kam s ní ještě nikdo nedošel! Podívejte se na novou reklamu Kofoly s guaranou, která se točila v národním parku Amboseli poblíž Nairobi: 45 sekundová česká reklama: http://www.youtube.com/watch?v=MhMGvOemLGw a česká 15 sekundová: http://www.youtube.com/watch?v=zJ-O0Tj28g0 slovenská reklama 45 sekundová: http://www.youtube.com/watch?v=NiXx024v3DY slovenská 15 sekundová: http://www.youtube.com/watch?v=jFy-1TlNJZ0 Cestování a průběh natáčení našeho týmu jste mohli sledovat také v Kofozprávách na hlavní stránce našich webovek. Takže dobrou chuť a příjemné dobývání nových cestovních vrcholů, Vám přeje Kofola tým:)


12. 4. 2010 John Romero v kostce Přepisovat celý rozhovor - to bych se zbláznil. Scanovat dvanáct stránek - to by stejně nikdo nečetl. Takže jsem se rozhodl v několika odstavcích udělat výtah a shrnout tak jaderné myšlenky do jednoho čitelného kusu. John Romero se narodil 28. října 1967 v Coloradu. Během sedmdesátých let si ulítával na automatových hrách a konkrétně u Pac Mana se patrně poprvé zamyslel na gamedesignem - co je pod pokličkou. Když se pak náhodou dostal jako dítě do univerzitního sálu s počítači, kde spatřil snad první adventuru - textovou hru Colossal Cave Adventure - začal se zajímat o programování. V deváté třídě si pořídil Apple II a začal zuřivě programovat. Udělal několik klonů her z automatů a také několik textových adventur. Jeho rodina se přestěhovala do Velké Británie, kde se musel obejít půl roku bez počítače, takže si kód psal na papír. Jeho první publikovanou hrou je Scout Search pro Apple II z roku 1984, kterou vyrobil pro magazín inCider. Zaplatili mu 100 dolarů (nebo liber, v článku to nevyplývá jasně). V roce 1987 ho už nebavilo pracovat v Burger Kingu a rozhodl se dělat hry "full time". A tak ukázal hru Lethal Labyrinth zástupci Originu. Nakonec mu práci nabídli ale s tím, že to bude pro Commodore 64. "Nezajímá mne, na jaký je to stroj. Udělám to". Pro Origin pak během osmi měsíců dělal porty her 2400 AD nebo Space Rogue. Koncem roku 1989 zakládá samostatnou skupinu Inside Out Software, kterou posléze opouští a v roce 1990 pracuje pro fimru SoftDisk, která se začala zabývat portováním her pro PC. Bohužel v té době prožíval Romero krizi - nechtěl hry jen portovat, ale vytvářet. Nechtěl na ně jeden měsíc, ale dva měsíce. Chtěl založit novou divizi, ale sám na to nestačil. Vše se změnilo v den, kdy se mu do ruky dostal demodisk se hrou "Tennis". Romero měl dobré oko pro kód a podle plynulosti grafiky usoudil, že autor má talent. A tak se poprvé setkal John Romero a John Carmack. Přestože se o Carmackovi šířily fámy, že ho nelze najmout, v případě Romera šlo o rychlou dohodu. Carmack v té době pracoval na hře Dark Designs pro Apple II. Běžně by tuto hru prodal vydavatelské společnosti za 400 dolarů, ale když zjistil, že SoftDisk za stejnou hru nabízí dvojnásobek, rozhodl se přejít na PC. Sám ale na PC neměl peníze, takže si ho pouze na týden pronajal, naučil se za tu dobu programovat a ještě stihl udělat samotnou hru. Tím vznikla rivalita mezi Romerem a Carmackem. Romerův Dangerous Dave (1988, podpora CGA, EGA, VGA) a proti tomu génius programátorů, pracující na skrolovacím enginu pro PC, o kterém do té doby jen snili. Střílečka Slordax byla předvoj. Tak vznikl Commander Keen, první epizodická hra, která vydělala Softdisku 30.000 dolarů bez jakékoliv reklamy. Tato hra byla průlomem, která předzvěstila založení samostatné firmy iD Software, s Romerem a Carmackem v čele (plus Adrian Carmack a Tom Hall). V roce 1991 vydávají hru Catacomb 3D (zde jsem našel nesrovnalost - podle Mobygames byla hra "Catacomb(s) 3D" vydaná v roce 1992 a šlo o střílečku ve fantasy hávu. V témže roce je ale vydané i pokračování "Catacomb Abyss" pod hlavičkou Softdisku, tedy v době, kdy už iD Software existovalo. Jak z toho vybruslit, nevím). Stihli to dříve, než Origin vydal svou Ultimu Underworld, ale Catacomb byl jenom EGA. Proto se další hrou musela stát VGA střílečka. A vybrali si 3D remake jejich oblíbené hry Castle Wolfenstein. Není bez zajímavosti, že firma Muse Software, autoři a vlastníci práv na Wolfensteina, v roce 1984 zkrachovali - ale Romerovi se podařilo vyjednat práva za pár dolar 1000 . Jde tedy o licencovaný produkt. Každopádně - při tvorbě hry se potýkali s problémem a tou je rychlost. Postupným ubíráním prvků se hra začala urychlovat. Nejprve to byly textury podlahy a stropu, posléze se ukázalo, že engine hry je tak rychlý, že by bylo škoda brzdit hru plížením a přenášením mrtvol. Koncept hry se tak ořezal na frenetickou akci, kterou dneska všichni dobře známe. Hra vznikala relativně pomalu. Carmack napsal za necelé dva měsíce engine, Romero a Tom Hall stavěli levely. Motivace byla jasná - všichni chtěli mít super auta, jako George Broussard (šéf Apogee). Takže když zemdlévali, volal Romero "Dude, NSX! NSX!". Během měsíce po vydání Wolfensteina 3D dostali 4.000 objednávek na hru v ceně 60 dolarů (všechny epizody plus kniha triků), což znamenalo zisk téměř čtvrt milionu dolarů za 30 dní. Pokračování Spear of Destiny bylo nutností. Tou dobou začali iD Software pracovat na Doomovi. Inspirováni mnoha seancemi Dungeons and Dragons, kde se Romero vyřádil ve využívání démonů, ničících materiální statky běžných civilistů. A Carmack při těchto seancích posílal démony zpět. Fascinování filmem Aliens chtěli démony zasadit do vesmírné stanice - dokonce s 20th Century Fox jednali o právech! Nakonec se ale rozhodli vytvořit vlastní hru. Doom engine je patrně první, který používá technologii "co není vidět, to se nepočítá". Podařilo se tak i z pomalých 386 (na kterých běžel Wolfenstein 3D uspokojivě) vymačkat výkon na zprovoznění Dooma, který ale vypadá mnohonásobně lépe, než dobrodružství B. J. Blazkowitze. Romero programoval editor na levely a pak všechny přepínače, jako dveře, světla a tak dále. Adrian Carmack pro hru vytvořil desítky hliněných modelů všech postav a zrůd. Každý model se nasnímal z osmi stran, obrázek se převedl do 256ti barev a došlo ke hnidopišské práci - kolorování a odstraňování přebývajících pixelů. Pokud si představíte všechny modely a jejich animační okénka, pochopíte, proč se najmutému bezejmennému říkalo "osel". Romero vzpomíná, že deset let po té se náhodou potkali ve strip klubu, aniž by ho poznal. "Hey, John, dude, remember me? I cleaned up all the pixels!" - "Dude, we're in strip club!" Hliněné modely se ale časem rozpadaly a tak většinu z nich předělal Greg Punchatz do latexu a kovu. Krom toho je Greg také autorem loga Doom. Každopádně při vytváření titulní obrazovky a krabice pro hru nemohli najít tu správnou pózu hlavního hrdiny. A tak se Romero nasral, strhnul ze sebe tričko a udělal "Aaaarght!". Takže chlápek na titulce Dooma je ve skutečnosti Romero. Jelikož touto dobou již iD Software publikoval hry sám a nemusel platit desátky Apogee, stal se Doom nejvýdělečnějším titulem té doby, což Doom 2 v roce 1994 jenom podtrhl. Hra s sebou přinesla také obrovskou kontroverzi, nikdy předtím se násilí ve hrách a zločinnost nespojovaly v takové míře. Očekávání od iD Software byla veliká a Carmack chtěl zpracovat jeho oblíbenou postavu "Quake" z jeho kampaně Dungeons and Dragons. Oproti sci-fi Doomovi se Quake stal více fantasy projektem, inspirovaný také Darksiders (pozn. nezjistil jsem, jací Darksiders jsou na mysli - film, seriál? Jaký nebo co jsou Darksiders?). Práce na Quake trvala rok a půl, což je přibližně dvakrát tolik, co na Doomovi. Z hlediska designu byl největší tlak na Romera. Aby hra fab byla včas vydána, vložili proti vůli Romera do Quaka většinu zbraní z Dooma. To byl rozkol uvnitř firmy - Romero odešel do Ion Stormu a s Carmackem nemluvil mnoho let (prakticky dodneška). Společně s ním odešel Tom Hall. V lednu 1997 začaly práce na projektu Daikatana. Základem měla být FPS, ale s nějakým bonusem - počítačem kontrolovaní spoluhráči, RPG prvky. Daikatana nedopadla podle Romera dobře asi hlavně z toho důvodu, že najmutí lidé nebyli zvyklí pracovat v procesu. Šlo většinou o modery, level designery - neschopných pracovat dlouhé hodiny a obvykle individualisti bez snahy o komunikaci. Z dnešního hlediska je zázrak, že Daikatana vyšla, ať už byla jakákoliv. Po Daikataně se Romero pustil do menších projektů - založil skupinu Monkeystone a začal vyrábět hry pro mobilní telefony. Po dvou letech, tedy v roce 2003, odchází a spolupracuje na hře Gauntlet Seven Sorrows jako Project Leader. Hádky s Midway ohledně data vydání však dopadly asi tak, že Romero v titulcích figuruje v sekci "Special thanks" a hra je totální odpad. Zde rozhovor končí, chronologicky v roce 2005. Romero však pořád patří ve své brandži mezi ty významnější, jeho jméno se objevilo naposled ve hře Heavy Rain v sekci Lead Quality Assurance. Přestože dneska horko těžko můžeme očekávat od Romera nějaké nové a zásadní věci, měli bychom jej uctívat za to, že udělal z dřevních PC dob pěkně žhavou záležitost. Dík! 16 komentářů: Díky za zajímavej článek, ten rozhovor bych si rád přečetl celý, možná bys to mohl přece jen naskenovat :-)OdpovědětVymazat Za zmínku možná taky stojí, že firma Softdisk, kde Romero a Carmack začínali, kupodivu nezkrachovala, ale dodnes existuje. I když hry se tam už asi nevyrábí. Romero dnes údajně pracuje na nějaké MMORPG (má to na stránkách). - Anonymní12. dubna 2010 12:48 Pokud by došlo na sken, hlásím se do fronty, supr čtení :)OdpovědětVymazat Tutok.OdpovědětVymazat http://rapidshare.com/files/374978892/romero.zip.html - Anonymní12. dubna 2010 14:03 Nechť požehnány jsou tvé gamepady a játra tvá ať měkká zůstanou! Díky!OdpovědětVymazat dankeschönOdpovědětVymazat Catacomb 3D: Nie vsetky udaje na Mobygames su "hodnoverne" ;-)OdpovědětVymazat Catacomb 3-D je prevedenim povodneho Carmackovho titulu 'The Catacomb' z roku 1989 (2D akcna bludiskovka) do tretieho rozmeru. Presny datum vydania Softdiskom bol November 1991. Neskor potom urobili celu akcnu fantasy trilogiu na rovnakom engine s nazvom: Catacomb Abyss, Armageddon, A 1000 pocalypse... - Anonymní13. dubna 2010 9:54 odporucam vybornu knihu Masters of Doom od Davida Kushnera. je tam prakticky vsetko o id od ich vzniku a popisuje vztahy medzi Romerom a Carmackom.OdpovědětVymazat btw: jedna hnidopisska technicka pozn. pre dejva. pise sa to id Software. nie iD ani ID. je to tusim nejaka skratka z latinciny abo take daco a aj v knihe myslim Romero vravi, ze ta banda ignorantska novinarska sa to nevie naucit pisat spravne :) Fendi Romero je looser.OdpovědětVymazat To co udelal po odchodu z id Softu by se dalo popsat jako strmy pad. Jeden EPIC FAIL za druhym. I holku si musel nakonec najit v Rumunsku, protoze ho soudne holky v zapadnim svete po te ostude nechtely :D - Anonymní13. dubna 2010 17:07 minitrotl:OdpovědětVymazat Myslim ze nekdo kdo udelal design her jako doom, woflenstein a quake nemuze byt oznacen za loosera. Rozhodne ne od takoveho EPIC vidlaka jako jsi ty. John Carmack Anonymove byli vzdy sympataci.OdpovědětVymazat dík za zajímavý článek ... chtěl jsem se zeptat nevíte někdo jestli je někde k sehnání nějaká beta Wolfa 3D (popř. i Dooma) zajímalo by mě jak hra původně vypadala :)OdpovědětVymazat Doom: http://www.unseen64.net/2009/04/22/doom-pc-alpha-beta. Jsou tam i linky na soubory. Wolfenstein nevim.OdpovědětVymazat - Anonymní13. dubna 2010 21:22 Shareware verze všeho najdete na webu id software.OdpovědětVymazat Já píšu iD, jak podle nějaké "staré konvence". A Romero po Doomovi možná udělal kraviny, ale za losera bych ho neoznačil ani po dvanácti pivech. Což je nyní. Ne. Není loser. DdS Kolik smajlu musim za text napsat, aby i slabsi jedinci pochopili, ze jde o nadsazku?OdpovědětVymazat id jsem si vzdycky vazil.. - Anonymní14. dubna 2010 11:36 minitroll je hovado :DOdpovědětVymazat


Po přehodnocení zdrojů se Libice rozhodla zvýšit stočné domácnostem na 15 korun a zvýšit svoji spoluúčast na stavbě ČOV. „Na účtu máme asi tři miliony korun, uvažujeme ,jestli podat žádost znovu, do třetice. V prosinci se sejde komise státních úředníků znovu. Velké šance na úspěch si nedáváme.


text: Nepřipusťme legalizaci obchodu s lidmi 20.09.2005 / 08:42 Článek ministra Svobody uveřejněný v Lidových novinách dne 5.8.2005. Nepřipusťme legalizaci obchodu s lidmi Vláda schválila legalizaci prostituce, hlásaly titulky novin před několika týdny. Upozorňuji na tomto místě, že rozhodně ne všichni ministři s tímto návrhem souhlasili. Obhájci nového zákona přicházejí s vysvětlením, že se vlastně jedná o prospěšné opatření, jehož cílem je zavést pravidelné kontroly prostitutek a také vybírat z prostituce daně. Podle hesla "peníze nesmrdí" připadá mnoha politikům představa o snadném nabytí stovek milionů z prostituce do státní kasy jako velmi příjemná. O co však ve skutečnosti jde, mnozí nedomysleli. Ostatně, proti nejsou jen lidovci, ale také široká fronta lidí stojících spíše na opačné straně hodnotového či politického spektra. Důvod je prostý. Návrh na legalizaci prostituce je zcela nesmyslný a neprospěje ani prostitutkám, ani společnosti. Každý rozumný člověk jej zkrátka musí odmítnout. Předně je nesmyslná představa, že nějaký zákon donutí všechny prostitutky zažádat si o povolení ke své "živnosti". Řada z nich k tomu nebude mít možnost, neboť se nejedná o české občanky. Jiné nebudou ochotny si zajít do místa svého bydliště zaregistrovat se, tedy označit se úředně za prostitutku, ani podstupovat prohlídky, o placení daní nemluvě... Vytvoříme tak nanejvýš systém legálních a nelegálních prostitutek, přičemž těch druhých bude asi tak stokrát více. Jen velmi naivní člověk si může myslet, že prostitutky či prostituti budou ochotni ztratit svou anonymitu i část finančních prostředků jen proto, aby dostali nějakou průkazku. Tvůrci zákona si zřejmě představují prostitutky jako ženy, které si dobrovolně zvolily tuto profesi, stejně jako se jiní stávají instalatéry nebo servírkami. Jenže to je právě zásadní omyl. Prostituce je otroctvím, kde jsou ženy trvalým majetkem pasáků a dočasným majetkem zákazníků. Prostitutky žijí v neustálém strachu a jsou v podstatě obchodovatelným zbožím. Tento stav chce nyní stát oficiálně potvrdit a učinit normálním. Něco takového je ovšem zásadně nepřípustné. Co se navíc bude dít s těmi, kteří registraci nepodstoupí? Kromě svých "majitelů" se budou muset obávat také trestání ze strany státu? Vždyť velká část prostituujících se žen vůbec nemá občanství České republiky! Jak pomůže vláda těmto ženám bojovat proti jejich trýznitelům? Snad tím, že je za nelegální prostituci zavře do věznic? Žena přece není zboží! Naštěstí je dosud Česká republika, stejně jako další civilizované země, vázána mezinárodní úmluvou o boji proti obchodu s lidmi. Zákon o legalizaci prostituce tedy není možno schválit. Zatím. Ovšem i zde mají navrhovatelé řešení, které zní: úmluvu vypovědět. Jenže před několika lety jsme se zavázali, a dokonce v parlamentu schválili tuto mezinárodní smlouvu, jak vysvětlíme, že dnes ji chceme rušit? Vždyť od ratifikace této mezinárodní smlouvy se do dnešních dnů nijak nezměnil postoj českého státu či společnosti k obchodu s lidmi. Chceme snad vysílat signály, že tímto umožníme rozvoj obchodu s lidmi ve velkém? Nebo že Česká republika se může stát rájem všech zájemců o různé formy sexuálního vyžití. O takový obraz země v zahraničí nestojím! Jen by mě zajímalo, kdy se tvůrci z řad ministerstva vnitra začnou zamýšlet nad tím, jaké příjmy by mohly státu plynout třebas z dětské prostituce. Dalším řešením začne zřejmě být posouvání věku pro povolení této činnosti směrem dolů. Nakonec si možná vláda rozmyslí, že by mohla prostituci sama organizovat. Výtěžky by byly vysoké a problém ženské nezaměstnanosti by byl vyřešen... Než však začneme připravovat takové scénáře, musíme si uvědomit, že nejsme vázáni pouze mezinárodními úmluvami, ale i kulturní příslušností k západní civilizaci. Jako právník a ministr zahraničí tvrdím, že tato vázanost je stejně důležitá jako mezinárodní smlouvy, a nelze ji vypovědět. A právě naše příslušnost k západní kultuře nám brání povolit obchod s lidmi. Zkrátka nepatříme mezi země, kde je žena považována za pouhé zboží jako v některých arabských státech. Ať se to iniciátorům zákona líbí, či nikoli. Legalizací prostituce bychom se takovému chápání ženy přiblížili a rozhodně bychom těmto ženám nepomohli. Daleko spíše si dovedu představit stíhání zákazníků prostitutek, podobně jako je tomu v USA. Právě ti jsou totiž, společně s pasáky a organizátory obchodu, skutečnými viníky. Prostitutky jsou spíše oběťmi tohoto děsivého trhu s lidmi, které nemá smysl ani trestat, ani jakýmikoli zákony jim ztěžovat život. Povinností státu je naopak těmto ženám pomoci. Ostatně zkušenosti ukazují, že policie a samospráva problém prostituce řešit dovedou, pokud chtějí. Není pravda, že současná situace je za současné podoby legislativní úpravy neúnosná. Navrhovaný zákon ji každopádně zhorší. Proto věřím, že sněmovna v této věci rozhodne stejně jako před několika měsíci a odmítne vypovědět uvedenou mezinárodní úmluvu a přijmout zmíněný zákon.


Mateřská škola Terronská - mateřská škola, školka, dětské centrum Homepage Mateřské školky praha Mateřská škola Terronská Naše mateřská škola sídlí v nově zrekonstruované budově v Praze 6.Naším cílem je vytvoření optimálních podmínek pro všestranný rozvoj dítěte. 16000 Praha 6-Bubeneč Telefon: 224 311 098 V každé ze sedmi tříd naší školy je zapsáno maximálně 20 dětí různých věkových skupin, můžeme tedy na vaše přání zařadit sourozence různého věku do jedné třídy. Třídy v přízemí jsou propojeny dveřmi, takže se děti z různých oddělení mohou prolínat. Na přímou práci (výchovný program tvořený učitelkou) se děti vracejí do do svého oddělení. Také vycházky probíhají s oddělením, do kterého bylo dítě zařazeno na začátku roku. Ve společných šatnách se děti učí toleranci a pochopení pro mladší věkovou skupinu, učí se pomoci mladším dětem. Předškolní vzdělávání se maximálně přizpůsobuje vývojovým fyziologickým, kognitivním, sociálním a emocionálním potřebám dětí této věkové skupiny. Pro práci s dětmi jsme zvolili metody prožitkového učení a kooperativního učení hrou a činnostmi dětí, situačního učení, spontánního sociálního učení. V předškolním vzdělávání uplatňujeme aktivity spontánní i řízené, vzájemně provázané a vyvážené. Pracujeme podle "Rámcového vzdělávacího programu pro předškolní vzdělávání" Tel: +420 224 311 098 [Web-Mateřská škola Terronská]


source: wikipedia

text: První termodynamický zákon (také první termodynamický princip, první hlavní věta termodynamická nebo nesprávně první termodynamická věta) představuje ve fyzice formulaci zákona zachování energie. Podle tohoto zákona je celková energie izolované soustavy stálá (časově neměnná). Energie v izolované soustavě nemůže samovolně vznikat ani zanikat. Druh energie se však může měnit, např. mechanická energie může přecházet na teplo apod. První hlavní termodynamickou větu je tedy možno vyjádřit následujícím tvrzením. Celkové množství energie (všech druhů) izolované soustavy zůstává zachováno. Existují však i jiné formulace, např. Nelze sestrojit stroj, který by trvale dodával mechanickou energii, aniž by spotřeboval odpovídající množství energie jiného druhu. Tato formulace říká, že neexistuje tepelný stroj, který by porušoval zákon zachování energie tím, že by cyklicky vykonával mechanickou práci bez přísunu energie. Takový stroj se označuje jako perpetuum mobile prvního druhu. Podle kinetické teorie lze tepelné děje v tělesech popsat jako mikroskopický mechanický pohyb, a proto by bylo možné mluvit o zachování mechanické energie. Poněvadž však sledujeme těleso na makroskopické úrovni, nepopisujeme (a ani nejsme schopni popsat) pohyb jednotlivých částic. Ačkoli se tedy jednotlivé částice pohybují, zůstává např. pevné těleso (z makroskopického hlediska) neměnné. V pohybu jednotlivých částic látky je obsažena určitá energie, která se nazývá vnitřní energie. Tato vnitřní energie záleží na pohybovém stavu částic a mění se pouze v případě, že tělesu jako celku je přidána nebo odebrána energie, a to ve formě tepla nebo mechanické energie nebo změny složení soustavy (chemická energie). Formulace zákona Obsah zákona 1. zákon termodynamiky vyjadřuje, že se zachovává energie, neboli že vnitřní energie U termodynamické soustavy je stavovou veličinou a její změnu ΔU mezi koncovým Uf a počátečním Ui stavem lze způsobit jen přidáním či odebráním různých forem energie, konkrétně výměnou tepla Q, vykonáním nebo dodáním práce W (zpravidla formou mechanické energie) nebo výměnou chemické energie Wch = Σ μ dn spojenou se změnou množství n látek tvořících soustavu (μ je tzv. chemický potenciál). Matematický zápis Značíme-li změnu energie jako ΔU = Uf - Ui, teplo Q, práci W a chemickou práci Wch, pak Zde bereme, jak je v novější literatuře zvykem, kladně kteroukoli energii dodanou, záporně energii odebranou. (V době "filosofie parních strojů" se odebraná práce brala kladně, proto pozor v literatuře na znaménko u práce W. Také se neuvažovala změna počtu částic, takže zjednodušený zákon zněl ΔU = Q - W.) První termodynamický zákon se často uvádí v diferenciálním tvaru kde δ (někdy též přeškrtnuté d) u tepla a práce zdůrazňuje, že nejde o diferenciál stavové funkce, ale o infinitezimální změnu. Ta je popsatelná pro kvazistatické děje lineární kombinací diferenciálů jiných stavových proměnných (tzv. neúplný diferenciál), např. pro plyn δW = - p dV. Výrazů pro práci obecně může spolu s -p dV být víc, např. φ dS pro povrchové napětí, E dD pro hustotu elektrické energie apod. Důsledky Hlavním historickým významem zákona bylo zjištění, že teplo není samostatná substance, ale druh energie. 1. termodynamický zákon vyjadřuje, že zákon zachování energie platí i při tepelných a chemických jevech (tj. při změně složení látek tvořících soustavu). Je-li soustava tepelně izolována, neboli Q = 0 a nemění-li se její složení, pak Uf - Ui = W neboli vnitřní energie se mění pouze konáním práce. Jedná se o adiabatický děj. Jestliže se během termodynamického děje nekoná žádná práce, neboli W = 0, pak ΔU = Q, neboli vnitřní energie se mění pouze díky tepelné výměně. Související články Termodynamický zákon Druhý termodynamický zákon Třetí termodynamický zákon Termodynamika Reference Fyzikální zákony Termodynamika Energie


text: – s ohledem na Bílou knihu o zlepšení jednotného tržního rámce pro investiční fondy (KOM(2006)0686), – s ohledem na směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/107/ES(1) a 2001/108/ES(2) ze dne 21. ledna 2002, kterými se mění směrnice 85/611/EHS(3) týkající se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), a to s ohledem na regulaci správcovských společností a zjednodušené prospekty, resp. s ohledem na investice SKIPCP, – s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů(4) (směrnice MiFID), – s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES(5) ze dne 9. března 2005, kterou se zavádí nová organizační struktura výborů pro finanční služby, – s ohledem na Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi(6) (směrnice o penzijních fondech), – s ohledem na Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění(7) (směrnice o zprostředkování pojištění) a na Směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění(8), – s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2004 o budoucnosti hedžových fondů a derivátů(9), – s ohledem na zprávu odborné skupiny pro správu aktiv ze dne 7. května 2004 a zprávy odborné skupiny z července 2006 a s ohledem na své usnesení o správě aktiv ze dne 27. dubna 2006(10), – s ohledem na stanovisko Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (CESR) Komisi ze dne 26. ledna 2006 k vyjasnění definic týkajících se způsobilých aktiv pro investice SKIPCP (CESR/06-005), – s ohledem na zprávu Mezinárodního měnového fondu z dubna 2007 o globální finanční stabilitě na téma vývoj a problémy trhu, – s ohledem na kapitolu IV (finanční stabilita a integrace) výroční zprávy Evropské centrální banky za rok 2006 zveřejněné v dubnu 2007, – s ohledem na Směrnici Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice(11) (směrnice, kterou se provádí směrnice MiFID), – s ohledem na doporučení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry o pobídkách v rámci směrnice o trzích finančních nástrojů z května 2007 (CESR/07-228b), – s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo při přijetí cenných papírů k obchodování(12) (směrnice o prospektu), – s ohledem na návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu předložený Komisí (KOM(2007)0361 – C6-0231/2007 – 2007/0143(COD)) (solventnost II), – s ohledem na závěry Rady ministrů hospodářství a financí ze dne 8. května 2007, – s ohledem na zprávu Fóra finanční stability o institucích s vysokou finanční pákou ze dne 19. května 2007, – s ohledem na zprávu řídící skupiny OECD s názvem „Úloha soukromých kapitálových sdružení při řízení podniků: o roli společností soukromého kapitálu a „aktivistických” hedžových fondů”, – s ohledem na článek 45 jednacího řádu, – s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0460/2007), A. vzhledem k tomu, že Parlament se ve svém usnesení nemá v úmyslu zabývat pěti legislativními opatřeními obsaženými v souboru revizí směrnice o SKIPCP III, tedy zjednodušením postupu oznamování, zavedením pasu správcovských společností, revizí zjednodušeného prospektu a vytvořením rámce pro fúze fondů a rámce pro sdružování, ani v něm nezamýšlí řešit předpokládané úpravy týkající se spolupráce při provádění dohledu v těchto pěti oblastech, B. vzhledem k tomu, že Evropský parlament hodlá bezezbytku plnit svou roli ve vytváření celistvějšího evropského trhu investičních fondů přesahujícího rámec nadcházející omezené revize směrnice 85/611/EHS, pozměněné zejména směrnicemi 2001/107/ES a 2001/108/ES (směrnice o SKIPCP III), C. vzhledem k tomu, že realitní fondy otevřeného typu a fondy hedžových fondů a další neharmonizované fondy pro drobné investory v současné době do oblasti působnosti směrnice o SKIPCP nespadají, a tedy nepožívají výhod evropského pasu, což zužuje nabídku investičních produktů, jež jsou k dispozici drobným investorům, a omezuje investiční strategii SKIPCP, D. vzhledem k tomu, že odlišné vnitrostátní režimy soukromého umisťování jsou pro sofistikované investory překážkou přeshraničního umisťování investičních produktů, E. vzhledem k tomu, že rozdílné požadavky na zveřejňování informací u SKIPCP a ostatních konkurenčních investičních produktů, odlišná vnitrostátní pravidla zdanění při přeshraničním slučování fondů, překážky pro zpracování objednávek ve fondech a odlišné povinnosti depozitářů omezují možnost dosáhnout spravedlivých podmínek, větší konkurence a konsolidace evropského trhu fondů, F. vzhledem k tomu, že existuje řada mylných představ v oblasti alternativních investičních nástrojů, a vzhledem k tomu, že nástroje, jako jsou hedžové fondy a soukromý kapitál, se mezi sebou liší v získávání finančních prostředků, v cílech investiční politiky a v kontrole řízení, Neharmonizované fondy pro drobné investory 1. vítá vytvoření odborné skupiny pro realitní fondy otevřeného typu, vyjadřuje však politování nad tím, že Komise nevěnovala stejnou pozornost oblasti fondů hedžových fondů; se zájmem očekává zprávu této skupiny o realitních fondech otevřeného typu a závěry studie Komise o neharmonizovaných fondech pro drobné investory, které mají přispět k vytvoření jednotného trhu těchto produktů; 2. vyzývá Komisi, aby zvážila budoucí rozšíření čl. 19 odst. 1 směrnice o SKIPCP III o způsobilých aktivech i na realitní fondy otevřeného typu a fondy hedžových fondů a zohlednila přitom skutečnost, že indexy hedžových fondů již byly označeny za způsobilé; zdůrazňuje nutnost důkladného posouzení rizik a přínosů takové změny se zvláštním zřetelem na ochranu značky SKIPCP; podtrhuje, že by tyto činnosti neměly narušit probíhající revizi směrnice o SKIPCP III; 3. domnívá se, že by v návaznosti na závěry výše zmíněné zprávy odborné skupiny a studie Komise měla být věnována pozornost vytvoření jednotného tržního rámce pro realitní fondy otevřeného typu, fondy hedžových fondů a další neharmonizované fondy pro drobné investory jako regulované produkty na úrovni EU, na základě posouzení dopadů a při řádném zohlednění problematiky diverzifikace, likvidity a ocenění; podtrhuje, že by tyto činnosti neměly narušit probíhající revizi směrnice o SKIPCP III; Režim soukromého umisťování 4. vyzývá, aby byl za účelem posílení integrace jednotného trhu vytvořen na základě řádného posouzení dopadů harmonizovaný rámec pro soukromé umisťování na úrovni EU; zdůrazňuje, že tento režim musí zúčastněným stranám poskytovat nezbytnou právní jistotu, neměl by však soukromé umisťování mezi sofistikovanými a dobře informovanými subjekty zatěžovat nadměrnou regulací a příliš podrobnými nebo normativními podmínkami; znovu opakuje, že by nemělo být členským státům umožněno stanovovat na vnitrostátní úrovni požadavky, které evropská legislativa nepředepisuje (tzv. gold-plating); 5. domnívá se, že by měl být režim soukromého umisťování uplatňován u všech investičních fondů otevřeného typu, včetně fondů regulovaných na evropské úrovni, fondů regulovaných na vnitrostátní úrovni a fondů regulovaných v třetích zemích; je však přesvědčen, že je nutné v náležitých případech pokročit v otázce vzájemného přístupu na trh; vyzývá proto Komisi, aby s třetími státy, především se Spojenými státy, takové dohody vyjednala, a žádá Komisi, aby se této otázce věnovala v rámci Transatlantické hospodářské rady; 6. je přesvědčen, že je klíčové definovat osobu způsobilou k investování; navrhuje, aby se zohlednily kategorie investorů, které již existují ve směrnici o trzích finančních nástrojů (MiFID) a ve směrnici o prospektu; podporuje širokou definici sofistikovaného investora; zdůrazňuje však, že navzdory stávajícím právním předpisům existuje několik otázek, jimž je stále třeba věnovat pozornost, jako např. kritéria ročních příjmů a omezení převodu, která zakazují sofistikovaným investorům způsobilým investovat v režimu soukromého umisťování, aby prodávali svůj produkt drobným investorům; 7. navrhuje, aby byla v revizi směrnice o SKIPCP III pro rok 2008 jako první krok zavedena možnost, aby se SKIPCP odchýlily od postupu oznamování, přičemž tato možnost by se týkala pouze malého počtu vysoce sofistikovaných investorů, jako je profesionální klient dle směrnice o trzích finančních nástrojů; 8. domnívá se, že následně by měl být režim soukromého umisťování rozšířen o další produkty, měl by zahrnovat šířeji definovaný typ sofistikovaného investora a ustanovení o tom, že se na tento režim nevztahují vnitrostátní předpisy pro uvádění produktů na trh; žádá Komisi, aby nejpozději do léta 2008 určila, zda je nutno přijmout legislativní opatření, či zda jsou dostačující pokyny Výboru evropských regulátorů cenných papírů (CESR); 9. je přesvědčen, že evropský rámec režimu soukromého umisťování by se měl vztahovat pouze na přeshraniční soukromé umisťování a v tomto případě mít větší právní sílu než stávající vnitrostátní předpisy, neměl by však nahradit vnitrostátní předpisy týkající se vnitrostátního soukromého umisťování; upřednostňuje, alespoň v první fázi, režim vycházející z pokynů CESR, avšak zdůrazňuje, že za účelem dosažení větší právní jistoty by měla být prověřena potřeba legislativních opatření na evropské úrovni; 10. vyzývá Komisi, aby prověřila a odstranila daňové překážky přeshraničního umisťování těchto produktů; Distribuce, zveřejňování a finanční gramotnost 11. domnívá se, že vyplácení provize představuje přijatelný prostředek odměňování; upozorňuje zároveň na to, že informování investorů včetně zveřejňování poplatků je nezbytné k tomu, aby investoři mohli činit zasvěcenější rozhodnutí, a k posílení hospodářské soutěže; vítá ustanovení směrnice MiFID o zveřejňování poplatků, ale připomíná, že tato směrnice se nevztahuje na všechny konkurenční investiční produkty; Konkurenční produkty 12. domnívá se, že požadavky na zveřejňování nákladů a poplatků v místě prodeje a rovněž požadavky na průběžné informování o riziku a výkonu by se neměly vztahovat pouze na SKIPCP, ale také na všechny konkurenční produkty (např. certifikáty, dluhopisy, investiční životní pojištění); uznává však, že není možné zajistit úplnou srovnatelnost jednotlivých typů investičních produktů; 13. v této souvislosti požaduje, aby byla nejpozději do konce roku 2008 provedena revize právního rámce pro uvádění na trh, poradenství a prodej veškerých investičních produktů určených pro drobné investory, a to zejména revize připravované směrnice o solventnosti II, směrnice o zprostředkování pojištění a směrnice o SKIPCP III, za účelem dosažení rovných tržních podmínek a systémového přístupu k ochraně investorů; vyzývá Komisi, aby požádala výbory třetí úrovně o technická doporučení pro tuto oblast, při zvážení rozmanitosti produktů a distribučních kanálů; 14. žádá Komisi, aby posoudila, zda by byl pro zvýšení transparentnosti poplatků užitečný kodex chování vycházející zevnitř odvětví, při zvážení příznivých a nepříznivých vlivů spojených s tímto kodexem na trhu služeb následujících po obchodní části transakce; 15. vítá doporučení výboru CESR, aby se k platbám nebo k nepeněžním plněním právnické osoby či poskytnutým právnické osobě v rámci jedné skupiny nabízející pouze své produkty (interní fondy) přistupovalo naprosto stejným způsobem jako k platbám či plněním jakýchkoli jiných právnických osob nebo poskytnutým jakýmkoli jiným právnickým osobám v rámci firem s otevřenou architekturou (fondy třetích stran)(13); 16. konstatuje, že podle článku 26 směrnice, kterou se provádí směrnice MiFID, se ustanovení o pobídkách použijí u plateb či nepeněžních plnění uskutečňovaných mezi dvěma samostatnými právními subjekty, přičemž produkty, jejichž distribuci zajišťuje právní subjekt, který je vytvořil, do působnosti článku 26 nespadají; vyzývá Komisi, aby posoudila praktický dopad článku 26 na distribuci konkurenčních produktů, a tedy otevřenou architekturu; 17. uznává, že sledování provizí, zejména poplatků za retrocesi, je časově náročný a nákladný proces, přičemž se vzhledem ke stále otevřenější architektuře předpokládá, že jeho náročnost bude ještě narůstat; vyzývá tedy toto odvětví, aby posoudilo, zda je nezbytné stanovit v rámci Evropské unie společné normy týkající se náležitého uchovávání obchodních pozic, jako například normy pro identifikaci distributorů nebo poskytování údajů (formáty datových souborů, přenosové protokoly, četnost podávání zpráv); 18. vyzývá výbor CESR, aby v roce 2008 předložil zprávu o dopadu článku 26 směrnice, kterou se provádí směrnice MiFID, na stávající zmírňující a sjednocující úpravy a aby s přihlédnutím ke stávajícím a případným budoucím samoregulačním opatřením uvnitř odvětví posoudil, zda by byl společný přístup v oblasti dohledu v EU pro investory prospěšný; 19. sdílí obavy vyjádřené Komisí v Zelené knize o zlepšení rámce EU pro investiční fondy (KOM(2005)0314), která se týká vzniku zajištěných fondů, které jsou chybně označovány jako zajištěné, ačkoli nejsou doprovozeny požadavky na kapitálovou přiměřenost; vyzývá tedy Komisi, aby navrhla, jak lze u těchto fondů dosáhnout náležitého zabezpečení, např. požadavky na kapitál, na úrovni EU, a zajistit tak účinnou ochranu spotřebitele; v této souvislosti poznamenává, že požadavky na dohled musí být promyšlené a stejně přísné jak z kvalitativního hlediska, pokud jde o normy pro řízení rizik, tak z hlediska kvantitativního, pokud jde o požadavky na kapitál; Vzájemné působení směrnice o SKIPCP a směrnice MiFID 20. vítá záměr Komise, která ve své příručce hodlá řešit možné rozpory mezi směrnicí o SKIPCP III a směrnicí MiFID v ustanovení o distribuci, pobídkách a kodexu obchodování; vyjadřuje však politování nad tím, že Komise tuto příručku nezveřejnila před provedením směrnice MiFID členskými státy; vyzývá Komisi, aby zohlednila prováděcí předpisy členských států, vyjasnila právní statut své příručky a jejího vztahu k opatřením třetí úrovně navrženým výborem CESR a otázkám a odpovědím Komise ke směrnici MiFID; Finanční gramotnost 21. zdůrazňuje, že rovnocenné požadavky na zveřejňování nákladů, rizika a výkonu v místě prodeje vztahující se na konkurenční produkty pomohou investorům činit zasvěcenější rozhodnutí pouze v případě jejich dobré znalosti a základního porozumění fungování různých investičních produktů; zdůrazňuje proto význam finanční gramotnosti; Zdanění přeshraničních fúzí fondů 22. s politováním poukazuje na to, že podle právního řádu řady zemí podléhají přeshraniční fúze stále zdanění, zatímco vnitrostátní fúze zdanitelné plnění nepředstavují; domnívá se, že vzhledem k tomu, že investoři tyto jevy nemohou ovlivnit a v zájmu zajištění rovného přístupu, by měly být přeshraniční a vnitrostátní fúze daňově neutrální; 23. vyzývá Komisi, aby v roce 2008 připravila směrnici o zdanění fúzí fondů v souladu se zásadou daňové neutrality stanovené ve směrnicích 90/434/EHS(14) a 2005/56/ES(15); zdůrazňuje, že klíčovým cílem není sjednotit zdanění, ale zabezpečit, aby byly vnitrostátní a přeshraniční fúze daňově neutrální bez ohledu na to, zda investor nechá svůj kapitál během fúze a po jejím dokončení ve fondu nebo jej před fúzí v důsledku plánované fúze stáhne; 24. domnívá se, že z praktických důvodů by se měla daňová neutralita nejprve vztahovat pouze na fúze SKIPC a poté na všechny ostatní fondy; 25. zdůrazňuje prvořadý význam spolupráce v oblasti dohledu nad produkty SKIPCP a ostatními produkty a vyzývá k trvalému úsilí v oblasti výměny informací a praktické spolupráce mezi finančními orgány; Investiční politika a řízení rizik 26. vyjadřuje politování nad tím, že v důsledku stávající koncepce investiční politiky zůstávají aktiva jako např. fondy hedžových fondů a realitní fondy otevřeného typu mimo rámec způsobilosti, zatímco značně nestálá a méně transparentní aktiva jako např. indexy hedžových fondů výbor CESR za způsobilé považuje; 27. domnívá se, že vymezení způsobilých aktiv a stanovení investičních limitů nezaručí kvalitu správy investic a že to naopak může vyvolat u drobných investorů falešný pocit bezpečí; navrhuje proto, že by měl být ve střednědobém horizontu zvážen posun od preskriptivního přístupu k přístupu vycházejícímu z určitých zásad, založenému na řízení aktiv a pasiv jako sofistikovanější formě rozložení rizika; zdůrazňuje, že zahájení zásadní diskuse o takové změně v této fázi by nemělo vést k prodlevám v probíhající revizi směrnice o SKIPCP III; podtrhuje nutnost provedení důkladného rozboru vlivů této změny na výkonnost a značku SKIPCP; 28. domnívá se, že pokud by byla pro systémy řízení rizik zavedena na první úrovni pravidla založená na určitých zásadách, mohlo by to napomoci sbližování postupů dohledu; očekává proto, že jakmile bude dokončena legislativní činnost v souvislosti s revizí směrnice o SKIPCP III, navrhne Komise pro používání systémů řízení rizik seznam kritérií založených na zásadách, přičemž bude mít na paměti, že by tyto systémy měly být v souladu s individuálním rizikovým profilem každého fondu; vyzývá Komisi, aby posoudila, zda by měla být správcovským společnostem uložena povinnost, aby vysvětlily přiměřenost určitého systému, a zda je nutné stanovit obecný požadavek na předběžná povolení systémů řízení rizik prostřednictvím orgánu dozoru či jasnější roli depozitářů v dohledu nad investiční činností; vyzývá výbor CESR, aby dokončil svou práci na sjednocování systémů pro měření rizik; 29. považuje za potřebné pro posílení důvěry investorů, aby všechny správcovské společnosti, které jsou akciovými společnostmi, a všechny distribuční společnosti kótované na burze podléhaly vnitrostátním předpisům o řízení podniků v zemi svého sídla a předpisům o řízení podniků platným na úrovni Společenství; Zpracování objednávek ve fondech 30. vítá iniciativy, jako je např. založení skupiny pro standardizaci zpracování objednávek ve fondech asociace EFAMA, iniciativu Eurofi a další aktivity na vnitrostátní úrovni zaměřené na zvýšení efektivity zpracování objednávek; domnívá se, že v případě, že nebude do konce roku 2009 zaznamenán významný posun v oblasti elektronického a standardizovaného zpracování objednávek ve fondech, by Komise měla zasáhnout; 31. upozorňuje na obtíže, se kterými se při přechodu k automatizovaným a standardizovaným řešením potýkají malí a střední distributoři a distributoři s omezenou přeshraniční činností; 32. bere na vědomí myšlenku, že standardizované lhůty pro vyřizování objednávek by mohly podpořit automatizaci, zjednodušit a osvětlit zpracování objednávek a rovněž snížit podíl chyb(16); 33. bere na vědomí myšlenku o vytvoření standardizovaného postupu za účelem usnadnění přístupu ke spolehlivým a standardizovaným údajům o přeshraničních fondech, například, pokud to bude vhodné, za přispění referenční databáze neměnných údajů o evropských fondech, jako je prospekt nebo údaje o zpracování objednávek; zdůrazňuje potřebu dohledu, aby bylo zaručeno, že údaje budou aktuální a spolehlivé(17); Depozitář 34. vyjadřuje politování nad tím, že ne všechny členské státy umožňují pobočkám úvěrových institucí EU, aby zastávaly funkci depozitářů, přestože jsou regulované na evropské úrovni v souladu s právními předpisy EU o finančních službách; vyzývá proto Komisi, aby v revizi směrnice o SKIPCP III pro rok 2008 přijala nezbytná legislativní opatření, aby umožnila pobočkám úvěrových institucí funkci depozitářů zastávat, a objasnila možnosti účinné spolupráce v oblasti dohledu; 35. je přesvědčen, že by harmonizovaná definice funkcí depozitáře mohla přispět k lepšímu porozumění a k lepší spolupráci mezi regulátory a zajistit jednotnou úroveň ochrany investorů po celé Evropě; připouští však, že je obtížné překonat rozdíly mezi jednotlivými státy, zejména pokud se jedná o majetkové právo, podmínky odpovědnosti a předpisy na ochranu v případě platební neschopnosti; požaduje provedení další analýzy právních překážek, které by bylo nutné odstranit, má-li být dosaženo harmonizace funkcí depozitáře, s přihlédnutím k výsledkům průzkumu různých rolí a odpovědností depozitářů v členských státech EU, které jsou již k dispozici; 36. zdůrazňuje, že pas depozitáře by měl být zaveden teprve tehdy, až budou plně harmonizovány funkce a povinnosti depozitáře; klade důraz na to, že před každým rozhodnutím je nutné důkladně posoudit vzájemné působení mezi pasem depozitáře, pasem správcovské společnosti, fondem a regulátorem; 37. vyzývá Komisi, aby posoudila dopad rozšířeného využívání velmi složitých produktů (tj. derivátů, včetně úvěrových derivátů a indexů, zejména indexů hedžových fondů) na účinnost funkce dozoru svěřené depozitáři; Lamfalussyho postup 38. zdůrazňuje, že je důležité zajistit výběr prováděcích nástrojů na základě obsahu a cílů výchozích právních předpisů první úrovně; vyzývá Komisi, aby navrhla právní základ první úrovně pro používání jak prováděcích směrnic, tak prováděcích nařízení v druhé úrovni; poukazuje na to, že u všech opatření druhé úrovně je nutné použít nový regulativní postup s kontrolou; Hedžové fondy 39. upozorňuje na to, že výsledkem alternativních investic jako např. činnosti hedžových fondů, ačkoli dosud nejsou dostatečně pochopeny, pokud jde o jejich potenciální systémový vliv, je prokazatelně vyšší tržní likvidita, rozložení rizika, především u tradičních portfolií, a intenzivnější hospodářská soutěž mezi tvůrci trhu a prostředníky a také užitečné soukromé průzkumy, jež přispívají k větší informovanosti a k efektivnější cenotvorbě; 40. domnívá se, že transparentnost a zveřejňování informací mají pro investory a orgány dohledu prvořadý význam, a očekává, že návrhy Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry (IOSCO), které budou předloženy, vnesou do této oblasti více světla, naléhavě vyzývá odvětví, aby se dohodlo na kodexu doporučených postupů pro oceňování portfolia, systémy řízení rizik, transparentnost struktury poplatků a dokonalejší znalost investičních strategií; žádá Komisi, aby v této diskusi (např. v rámci skupiny G8) hrála aktivnější úlohu; 41. je přesvědčen, že přístup drobných investorů k hedžovým fondům jako takový by neměl být zakázán; poukazuje však na to, že s ohledem na často nízkou regulaci hedžových fondů a jejich činnosti musí přístup drobných investorů podléhat přísným podmínkám; zdůrazňuje, že je zásadní stanovit jasná kritéria způsobilosti investorů a regulovat oblast kontaktu protistran; zdůrazňuje zároveň, že subjekty regulované prostřednictvím směrnice MiFID podléhají zkouškám vhodnosti a přiměřenosti distribuce, které mají zamezit prodeji v rozporu se stanovenými podmínkami; 42. domnívá se, že otázky finanční stability musí být řešeny na celosvětové úrovni na základě užší spolupráce orgánů dohledu a centrálních bank v rámci mezinárodních institucí, jako je IOSCO, a dále prostřednictvím průběžného dialogu mezi vládami a zákonodárci; naléhavě žádá Komisi, ECB a CESR, aby přijaly aktivní úlohu a tento dialog podpořily a v případě potřeby navrhly vhodná opatření; 43. domnívá se, že hedžové fondy mohou přispívat ke zlepšení postupů správy a řízení podniků, neboť se zvýší počet investorů, kteří aktivně a informovaně uplatní svá akcionářská práva; je však znepokojen skutečností, že některé hedžové fondy mohou zvýšit sílu svého hlasu při nízkých nákladech prostřednictvím celé řady mechanismů, jako je např. zapůjčování a vypůjčování akcií; uznává, že posledně uvedeného nevyužívají jen hedžové fondy; navrhuje, aby Komise posoudila proveditelnost a praktičnost ustanovení, které stanoví, že pokud jsou akcie drženy na účet investorů, musí smlouva o zápůjčce akcií obsahovat právo strany, která akcie zapůjčuje, vyžádat si své akcie okamžitě zpět; nebudou-li akcie vzaty zpět, měl by mít vypůjčovatel právo uplatňovat hlasovací práva pouze v souladu s pokyny osoby, která mu akcie zapůjčila; Soukromý kapitál 44. považuje soukromý kapitál za důležitý zdroj pro financování vzniku, růstu a restrukturalizace nejen velkých podniků kótovaných na burze, ale i malých a středních firem; jsou mu však známy i případy, kdy vyšší míra zadlužení znamenala pro firmy a jejich zaměstnance vážnou hrozbu, když vedení nebylo již dále schopno závazky splácet; 45. zdůrazňuje, že pro investory a orgány dohledu je důležité, aby byly poplatky a způsob získávání finančních prostředků transparentní, zejména pokud vedou k pákovému efektu ve finanční situaci společnosti, která přestává být veřejně obchodovatelná, a že transparentní musí být také cíle řízení, zejména při restrukturalizaci velkých firem; 46. domnívá se, že regulace kontaktu protistran a stanovení jasných kritérií způsobilosti investorů jsou klíčovým krokem k omezení kontaktu drobných investorů se soukromým kapitálem; 47. uznává, že dopady na zaměstnanost jsou často veřejným zájmem; všímá si, že dostupné údaje o souhrnných účincích na celkovou míru zaměstnanosti se rozcházejí; vyzývá Komisi, aby zajistila kvalitnější analýzu; 48. je přesvědčen, že pro lepší porozumění dopadům alternativních investic, jako jsou hedžové fondy na jedné straně a soukromý kapitál na straně druhé, na finanční stabilitu, správu a řízení podniků, výběr a ochranu spotřebitelů a zaměstnanost je zapotřebí důkladnější rozbor; hodlá se těmito otázkami zabývat v příštích parlamentních zprávách o hedžových fondech a soukromém kapitálu, na základě výsledků studií zadaných v srpnu 2007 (IP/A/ECON/IC/2007-23), navrhuje, aby v rámci těchto zpráv bylo mj. posouzeno: – zda je, pokud jde o podmínky zveřejňování informací prostřednictvím minimálních požadavků pro předkládání zpráv a regulaci příslušných zúčastněných stran, kodex chování vycházející z podnětů z oboru dostatečným nástrojem pro zlepšení finanční stability a ochrany investorů nebo zda je zde zapotřebí větší zapojení zákonodárců a orgánů dohledu; – zda existuje zájem či dokonce potřeba evropského označení pro alternativní investiční nástroje, a pokud ano, na základě jakých kritérií budou rozlišovány jednotlivé třídy aktiv, na které by se tento evropský rámec vztahoval; – na základě jakých podmínek by bylo možné povolit přístup k těmto třídám aktiv drobným investorům; 49. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi. Směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 3), naposledy pozměněná směrnicí 2005/1/ES (Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9). Směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, 20.8.1990, s. 1), naposledy pozměněná směrnicí 2006/98/ES (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 129). Jedna z variant uváděných ve studii Eurofi z roku 2007 s názvem „Optimalizace přeshraniční distribuce a zpracování objednávek v investičních fondech Evropské unie“. VYSVĚTLUJÍCÍ PROHLÁŠENÍ I. Význam odvětví investičních fondů Odvětví investičních fondů není pouze významnou součástí finančního systému, ale umístěním úspor do produktivních investic též přispívá ke stabilitě hospodářského a sociálního systému. Základním kamenem rámce EU pro investiční fondy je směrnice o SKIPCP z roku 1985, která v EU vedla k vytvoření velkého a dále se rozvíjejícího trhu fondů pro drobné investory. Díky částce 6,213 miliard EUR investovaných do SKIPCP zaujímá tento segment v současné době 78,9% podíl na evropském trhu fondů(1). II. Bílá kniha V bílé knize (KOM(2006)0686) zveřejněné v listopadu 2006 analyzuje Evropská komise skutečnost, že stávající ustanovení o SKIPCP nejsou přizpůsobena novým problémům, jež souvisí s hospodářskou soutěží, a měnícím se potřebám evropských investorů. Předpokládá postupný rozvoj dosavadního rámce prostřednictvím cílenější revize směrnice o SKIPCP III (postup oznamování, zjednodušený prospekt, sdružování, fúze, spolupráce v oblasti dohledu). Tato revize předmětem této zprávy nebude, neboť Parlament pozmění připravovaný návrh v rámci obvyklého postupu spolurozhodování, který bude zahájen již začátkem roku 2008. Zpravodaj se hodlá vyjádřit k několika oblastem, které nespadají do omezené revize směrnice o SKIPCP III, ale které jsou předmětem bílé knihy, a dále k problémům, kterými se Komise nezabývala. III. Oblast působnosti zprávy 1. Neharmonizované fondy pro drobné investory Velké množství fondů, které nepatří mezi SKIPCP, přitahuje čím dál více drobné investory, ale tím, že není k dispozici pas, mají spotřebitelé na jednotném trhu pro drobné investory jen omezený výběr. Jednou z největších kategorií investičních produktů regulovaných právními předpisy jednotlivých zemí jsou realitní fondy. Na konci roku 2006 dosahovala hodnota aktiv spravovaná realitními fondy v EU částky přibližně 188 miliard EUR(2). Realitní fondy otevřeného typu umožňují investorům, aby diverzifikovali svá portfolia prostřednictvím třídy aktiv, jež vykazuje nízkou volatilitu a nízkou korelaci s ostatními třídami aktiv (tj. akciovou, dluhopisovou). V některých členských státech mají drobní investoři k dispozici fondy hedžových fondů. V roce 2002 dosahovala hodnota aktiv v těchto produktech celkové výše 14 miliard EUR, ale do konce roku 2006 tato částka vzrostla na 73 miliard EUR(3). Fondy hedžových fondů umožňují diverzifikaci portfolia prostřednictvím různých tříd aktiv a strategií, a tím snižují riziko spojené s hedžovými fondy, které mají jedinou strategii. 2. Režim soukromého umisťování Některé členské státy mají vlastní režimy soukromého umisťování, které se podstatně liší z hlediska regulativního rámce a obecného fungování. V dubnu 2007 vyzvala Komise ke zdokumentování režimů soukromého umisťování. Komise režim definuje jako způsob prodeje investičního produktu v rámci neregulovaného prostoru, ve kterém mohou kupující a prodávající provádět transakce za jistých podmínek, přičemž jsou osvobozeni od požadavků vztahujících se na veřejné nabízení. Nabízené produkty mohou být buď harmonizované (SKIPCP), neharmonizované a nebo „off-shore“ produkty. Doposud nebylo jednoznačně rozhodnuto, zda by takový režim měl být otevřen všem produktům, kdo by měl být způsobilý investovat a kdo nabízet (umisťovat), a zda by mohl být produkt, jenž byl původně umístěn soukromě, prodán drobným investorům. Kromě toho nadále zůstává nevyjasněna otázka, jak vymezit hranici mezi veřejným nabízením a soukromým umisťováním, a určit, které části stávajícího regulativního rámce by mohly být použity při budování evropského režimu soukromého umisťování (MiFID: způsobilé protistrany / profesionální klient; směrnice o prospektech: kvalifikovaný investor). 3. Distribuce a poplatky Investoři nemají přístup pouze ke SKIPCP, ale také k podobným, a tedy konkurenčním investičním produktům v rámci různorodých právních rámců, jako jsou strukturované produkty (tj. certifikáty a dluhopisy) a produkty (investičního) životního pojištění. Vzhledem ke stále větší distribuční otevřenosti je náležité porovnávání nákladů, oceňování, výkonu a rizik pro drobné investory tím důležitější. Je však nutné připustit, že v důsledku rozdílných vlastností jednotlivých investičních produktů (podmínky při prodeji, zdanění atd.), je nepravděpodobné, že bude dosažena plná srovnatelnost a zcela rovné podmínky. Struktury poplatků bývají často netransparentní, neboť poplatky jsou zahrnuty ve výnosech bez jakékoli zmínky o tom, jakým způsobem jsou členěny v hodnotovém řetězci. To platí zejména pro retrocesi(4). Tato nedostatečná transparentnost narušuje ochranu investorů, obchodní rozvoj a řádnou hospodářskou soutěž. Cílem směrnice MiFID a jejích ustanovení o pobídkách(5) je zvýšit transparentnost poplatků. Je však třeba poznamenat, že ustanovení, jež upravují zveřejňování informací, se vztahují pouze na fondy třetích stran a nikoli na interní distribuci, a proto nedochází k podpoře otevřené architektury. Kromě toho nelze zatím předvídat, jaký dopad bude mít směrnice MiFID na stávající ustanovení o SKIPCP a na zmírňující a slučující úpravy. 4. Zdanění přeshraničních fúzí fondů Ačkoliv je trh s investičními fondy v EU v porovnání s trhem v USA z kapitálového hlediska pouze dvoutřetinový, v počtu fondů má více než trojnásobnou převahu. Z toho vyplývá relativně vysoký podíl fondů s vyššími náklady v poměru k jejich velikosti. V důsledku malé průměrné velikosti fondu je evropským investorům účtováno na ročních poplatcích přibližně o 2 až 6 miliard EUR více, než jaká by byla výše poplatků, pokud by byla zcela využita možnost dosažení úspor z rozsahu(6). Jednou z hlavních překážek pro (přeshraniční) fúze fondů jsou vnitrostátní pravidla zdanění. Zdroj: vlastní tabulka čerpající z údajů příručky asociace EFAMA: Trendy v evropských investičních fondech, 4. vydání, červenec 2006, s. 53. 5. Investiční politika a řízení rizik V minulosti vykládaly evropské orgány dohledu pravidla směrnice o SKIPCP III (1985/611) různým způsobem. Komise proto přijala směrnici druhé úrovně (2007/1178), která objasňuje některá vymezení pojmů a významně rozšiřuje skupinu způsobilých aktiv. SKIPCP však ještě nemohou investovat do komodit či do komoditních derivátů, hedžových fondů, fondů hedžových fondů a realitních fondů otevřeného typu. Výbor CESR se otázkou způsobilosti indexů hedžových fondů stále zabývá, avšak odvětví hedžových fondů se obává vzniku nerovných podmínek hospodářské soutěže oproti fondům hedžových fondů, které jsou často výkonnější a transparentnější než indexy hedžových fondů. Vzhledem k tomu, že je investiční politika SKIPCP značně normativní, otázkou nadále zůstává, jak daleko by měla jít ustanovení o řízení rizika u SKIPCP. Mnoho praktiků i teoretiků se domnívá, že pravidla investiční politiky a systém řízení rizik představují dvě strany jedné mince. Stávající ustanovení směrnice o SKIPCP III (1985/611) vyžadují, aby správcovská společnost zavedla postup pro řízení rizika, který musí zohledňovat současnou hodnotu podkladových aktiv, riziko selhání protistrany, budoucí pohyby na trhu a dobu určenou k likvidaci pozic. Vzhledem k tomu, že změny směrnice (2001/107 a 2001/108) zavedly nesofistikované SKIPCP i sofistikované SKIPCP (používající finanční derivátové nástroje), vydala Komise v roce 2004 doporučení (2004/383/ES) týkající se podmínek užívání derivátových finančních nástrojů v případě sofistikovaných SKIPCP. Toto doporučení však neposkytlo konzistentní definici sofistikovaných SKIPCP a opomnělo určit metody řízení rizik, které by měly tyto SKIPCP používat. Jedná se o to, zda by měly sofistikované SKIPCP používat metodu odhadu nejvyšší potenciální ztráty z daného portfolia finančních nástrojů (value-at-risk) a zda by nesofistikované SKIPCP měly používat jednodušší závazkový přístup. Co se týče oblasti dohledu, jsou programy řízení rizik regulátorovi oznamovány, ale ten je nemusí schvalovat. Rozdíl je také v tom, jak dozorce fondů, správa fondů a manažeři fondů přispívají k dodávání údajů do programu a jak dalece depozitáři na tuto funkci dohlížejí. 6. Zpracování objednávek ve fondech Zpracování objednávek ve fondech nestačilo držet krok s růstem trhu a s vývojem distribučních systémů, což vedlo k nárůstu provozních rizik, prodlevám při zpracování a vyšším nákladům. V současné době je okolo 50 % přeshraničních transakcí uskutečňováno manuálně, což stojí dvakrát až třikrát více než prostřednictvím automatizovaného příkazu(7). Takové příklady neúčinnosti nejsou důsledkem nedostatečného regulativního či právního rámce, ale pramení ze soukromého sektoru. Toto evropské odvětví by tedy mělo své projekty urychlit a v automatizaci a standardizaci zpracování objednávek ve fondech pokročit. 7. Depozitář Depozitář je vedle fondů a jejich manažerů jedním ze tří základních pilířů rámce SKIPCP. Avšak depozitáři jsou definováni obecně a nemají evropský pas. Skutečnost, že na úrovni EU neexistuje jednoznačně vymezený právní rámec, vedla k tomu, že se definice úlohy a odpovědnosti depozitáře různí. Tento rozdíl doposud nezpůsobil očividné problémy při ochraně investorů. Existují však obavy, že tyto rozdíly mohou poškodit volné poskytování služeb na vnitřním trhu. Proto je zapotřebí věnovat větší pozornost otázce rozšíření oprávnění k výkonu funkce depozitáře na pobočky úvěrových institucí v EU, úkolům depozitáře v rámci úschovy a obecně sladění jeho funkcí. 8. Lamfalussyho postup V době, kdy byla přijata směrnice 85/611/EHS, Lamfalussyho postup neexistoval. Mechanismy vycházející z Lamfalussyho postupu byly však již uplatněny např. v rámci opatření druhé úrovně pro definice způsobilých aktiv ve směrnici o SKIPCP III. Během nadcházející revize by měla Komise posoudit, zda by mohly být rozšířeny mechanismy vycházející z Lamfalussyho postupu, aniž by musela být restrukturalizována celá směrnice. Je tedy zásadní zajistit, aby veškeré nové právní předpisy či budoucí revize stávajících právních předpisů zahrnovaly právní základ pro prováděcí směrnice a prováděcí nařízení druhé úrovně. 9. Hedžové fondy Souhrnná hodnota aktiv spravovaných hedžovými fondy dosahuje přibližně částky 1 537 milionů USD(8), zatímco odvětví správy fondů spravuje celkově 55,0 bilionů USD(9). Ačkoli neexistuje jednoznačná a společná definice hedžových fondů, představuje tento pojem neregulované investiční nástroje používající investiční techniky, které se snaží využívat nedostatků trhu. Tyto nástroje využívají spekulací na pokles (shorting techniques), rozsáhlého pákového efektu a derivátů, které nejsou ostatním investičním nástrojům kolektivního investování dostupné. Některé z těchto charakteristik však sdílí mnoho dalších finančních institucí a investičních fondů. Hedžové fondy přispívají k rozložení rizika, vyšší likviditě, větší konkurenci mezi tvůrci trhu a zprostředkovateli a také k provádění významných soukromých průzkumů trhu, jež vedou k lepší informovanosti a přesnějšímu určování cen. S ohledem na potíže, se kterými se v poslední době některé hedžové fondy potýkají, se rozpoutala kontroverzní diskuse o finanční stabilitě a systémovém riziku, které by hedžové fondy mohly vyvolat. Většina orgánů dohledu volí dozor nad protistranami hedžových fondů a regulaci přístupu investorů. 10. Soukromý kapitál Ačkoliv finanční nástroje hedžových fondů a fondů soukromého kapitálu jsou často shodně označovány za „alternativní investice”, mají odlišnou povahu. Slovem „soukromý” se rozumí způsob, jakým se kapitál získává, nikoli skutečnost, zda je investováno do soukromých či kótovaných společností. Jejich činnost tedy začíná získáním finančních prostředků (obvykle od penzijních fondů, nadací, finančních institucí (banky, pojišťovny), osob s vysokým jměním či fondů investujících do fondů soukromého kapitálu). Poté následuje správa fondů, jako jsou odkupy s využitím finanční páky (LBO, jež jsou většinou využívány pro investice do kótovaných společností), rizikový kapitál, růstový kapitál, mezaninový kapitál atd. LBO jsou obvykle prováděny částečně ze získaných finančních prostředků a tří až čtyřnásobně větším dílem z úvěru, jenž se později objeví v rozvaze cílové společnosti. Typickými strategiemi odchodu jsou buď první veřejné nabídky (IPO), druhotné odkupy ze strany jiné společnosti soukromého kapitálu či prodej do rukou jiné společnosti. Navzdory obavám z velmi silného pákového efektu u LBO a možných sociálních důsledků zůstává soukromý kapitál pro malé a střední podniky významným zdrojem počátečního a růstového kapitálu a v mnoha případech zajistí díky restrukturalizaci cílové společnosti její úspěšný rozvoj. V roce 2006 bylo investováno okolo 90 % prostředků do společností s méně než 500 zaměstnanci(10). Retrocese / poplatky za umisťování / provize prodejce: Část poplatku za správu, který získává správce investičního fondu a kterou vyplácí distributorovi jako odměnu za umisťování. Tento poplatek je obvykle vyplácen opakovaně po celou dobu, kdy jsou aktiva investována. Mariela Velichkova Baeva, Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Slavi Binev, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, Christian Ehler, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, Robert Goebbels, Donata Gottardi, Benoît Hamon, Gunnar Hökmark, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in 't Veld, Piia-Noora Kauppi, Wolf Klinz, Kurt Joachim Lauk, Andrea Losco, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Heide Rühle, Eoin Ryan, Antolín Sánchez Presedo, Manuel António dos Santos, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Cornelis Visser, Sahra Wagenknecht Náhradník(ci) přítomný(í) při závěrečném hlasování Harald Ettl, Ján Hudacký, Werner Langen, Thomas Mann Náhradník(ci) (čl. 178 odst. 2) přítomný(í) při závěrečném hlasování


Pravda o cenzuře! Českého právníka zablokoval Facebook... A on se naštval a promluvil | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran ParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Pravda o cenzuře! Českého právníka zablokoval Facebook... A on se naštval a promluvil Není to dávno, co přátelé ústavního právníka Pavla Hasenkopfa oznámili, že mu byl zablokován facebookový profil. Blokace byla dočasná, nicméně Hasenkopf mezi „digitálně svobodnými“ dlouho nepobyl. Jak píše, byl znovu zablokován. „Vypadá to, že někomu z elfů či cenzorů extrémně vadím,“ tvrdí ústavní právník. A dodává, že když mu kvůli tomu zablokovali i messenger, tak porušují listovní tajemství. Foto: Repro YouTube ČRo Plus Popisek: Ústavní právník Pavel Hasenkopf „To vypadá, že někomu z elfů či cenzorů extrémně vadím – aby mi někdo zablokoval posílání zpráv přes messenger, to už je síla. Nikomu žádný spam samozřejmě neposílám, messenger používám výhradně k pracovním a soukromým účelům. A zakázaný obsah tam nebyl ani vzdáleně... A i kdyby byl, je to PRIVÁTNÍ korespondence čili Messenger tu porušuje listovní tajemství,“ popisuje Pavel Hasenkopf okolnosti svého zablokování. Následně sdílel interview s dokumentaristou Moritzem Riesewieckem, který na Filipínách zkoumal, kde přesně sídlí facebookoví cenzoři. „Je to podobné jako se zpracováním našeho plastového a toxického odpadu – vyvážíme ho z Evropy a Ameriky do nízkonákladových zemí. Pracují tam velmi mladí lidé – kolem dvaceti let – které je snadné zaměstnat, vyždímat a pak propustit a doplnit stav novou várkou zaměstnanců, což by v našich podmínkách nebylo možné. Tito lidé třídí ze sociálních sítí zejména obrázkový odpad. Den co den musejí projít pětadvacet tisíc obrázkových příloh,“ říká Riesewieck v rozhovoru. Někteří ze zaměstnanců jsou prý až fanatičtí křesťané. „Pokud moderátor obsahu podporuje takový přístup, dochází k tomu, že rozhodnutí, na co nás nechá dívat a na co ne, ovlivňuje velice toxická ideologická směs.“ O psaných příspěvcích se prý rozhoduje jinde. „Podobné firmy podle našich vědomostí působí i v Berlíně a ve Varšavě. Pracují v nich lidé, kteří mluví různými evropskými jazyky.“ Hasenkopf k tomu dodává otázku: „Komupak asi Facebook outsourcoval cenzuru v ČR?“ Do třetice ještě komentoval nabízenou možnost přejít na konkurenční sociální síť ruské provenience VK.com (VKontakte). „Mám s tím problém. Ne že je to ruské nebo se to tak tváří, mám problém s tímhle: jak už předem na VK vědí, jaký profil mám na FB? Ty dvě sítě jsou zjevně propojené – viz červený kroužek.“ Nicméně v komentářích mu bylo připomenuto, že VK.com používá možnost se přihlásit přes Facebook jako mnoho jiných webů. Marian Kechlibar: Facebook ohrožuje svobodu slova cenzura , Facebook , TÝDEN.CZ , Hasenkopf , elfové