První rok tátou... | Topasův „write-only“ zápisník První rok tátou... To není tak špatný nápad místo narozenin dětí slavit to, jak dlouho jsem tátou! Beztak bych si koupil nějakou technologickou hračku, takže v tom zase takový rozdíl nebude... :) Tak Bětka má jeden rok. Už je to velká slečna. Každou chvíli čekáme, že udělá pápá (mávání jí jde) a opřená o zeď odejde do světa (chození zatím moc ne) a nám zbude v srdci a bytě prázdno... Letí to fakt hrozně moc, protože děti stárnou o moc rychleji než rodiče. Už v předchozím článku jsem psal, že na začátku s miminama nic není. Jsou jako taková kytka, musíte je krmit (zalévat), přebalovat (to ani kytky nedělají) a snažit se ignorovat jejich řev (kytky vs děti - 2:0). Ale když jsem jednou přišel z práce a pozdravil Bětušku, která ležela na zemi a hrála si, a ona se rozzářila a začala tleskat, tak jsem pochopil, že se už netěším jenom já na ni, ale i ona na mne (kytky tohle prostě neumí). Skoro od začátku Bětku téměř každý den koupu. Je to takový náš rituál, kdy spolu totálně vytopíme koupelnu, protože ji baví kopat nožičkama co nejvíc, aby to dělalo co největší nepořádek. Prý to má po mně, ale já přitom nohama vůbec nekopu! Pak pěkně usušit, nakrémovat a oblíknout. Překvapilo mě, že je to oblékání čím dál lepší. Zatímco po narození je to jak oblékání panenek (jenom hádám, panenky jsem vždycky jenom svlékal), tak teď už je to těžká pohoda. Stačí jenom nasměrovat ručičku do rukávu a říct: “natáhnout ručičku” a je to. A když už je řeč o oblékání, musím se pochlubit! Trvalo mi jenom 11 měsíců, než jsem pochopil, jak se ty overálky zapínají, aby mi uprostřed vždycky nezbyla nějaká patentka navíc. Trik je v tom, že se musí napřed zapínat pravá noha (z vašeho pohledu levá) a pak to vyjde! Dělat to na střídačku je špatný nápad. :D Taky už máme za sebou období Bětčiny separační úzkosti. Taková ta doba, kdy se dítě nechce od mámy hnout ani na krok a brečí, i když jenom na chvilku zmizí z dohledu. Míša moc často s kamarádkami ven nechodí (v porovnání se mnou :D), ale tenkrát se to nějak sešlo s tím, když si vlastně Bětka uvědomila, že ji potřebuje mít pořád u sebe. Zrovna jsem ji hlídal a ona se chudák nechtěla ani najíst a brečela několik hodin v kuse a nedala se vůbec utišit. Prostě: “nejsi máma, nejsi máma!” :D Je to stejně super, jak takový malý človíček roste. Když začala Bětka říkat slabiky, tak to měla jednoduchý: “Babababa” znamenalo, že má dobrou náladu a “mamamama” bylo něco, co se jí nelíbí... třeba hlad. Ale teď už umí ukázat a říct: “táta”. Což mne dělá tím nejpyšnějším tátou na světě. A taky umí říct: “tut”, což je citoslovce bafnutí, když se někde schová (tak aby na nás neviděla) a pak vykoukne. My uděláme: “Kuk” a Bětka: “Tut”. :D Když už je řeč o citoslovcích, tak si ještě pamatuju, jak jsem si na základce říkal, co je to za divný slova. Moc jsem nechápal, proč je třeba bum zvuk bouchnutí bomby, ale v reálu to zní úplně jinak. Trochu odfláknutý ty citoslovce. Ale teď když přijdu domů, tak používám skoro pořád citoslovce. Bětka totiž umí plác, ale kdybych ji řekl: “pojďme si dát highfive”, tak vím přesně, jak by to dopadlo. :) Jenom čekám, kdy začnu citoslovce používat i v práci: “Program udělal bác!” :D Na závěr musím uznat, že mě ten pocit bejt tátou hrozně baví a rozhodně doporučuju. Nebudem si nic nalhávat, ona tu největší dřinu odmaká ženská a ten chlap má to dítě na mazlení. Tulituli! ← Domácí proteinové tyčinky Vyrobil jsem Activity Cube! (DIY) →


source: CulturaX

text: Diskuze – Xiaomi Black Shark Helo: Herní monstrum s AMOLEDem a 10GB RAM je tady! – MobilMania.cz _Rocco_ | 23. 10. 2018 17:40 Za ty prachy mazec, ale pochybuji, ze u nás to bude podobné... planetoid_LV426 | 23. 10. 2018 18:00 Prevlecene pocophone, telefon o nicem, jen procak a trochu vic ramky (k nicemu realne). Za 13tis slusny vergl. Souhlasím (+14) | Nesouhlasím (-52) | Odpovědi (7)Zavřít odpovědi | Odpovědět Tak "vergl" to urcite nie je, ale ked porovnam Black Shark 8GB s Poco 8GB (telefony s rovnakym chipsetom a ramkou), tak mi ten Poco vychadza lepsie - 256GB uloziste (oproti 128 u Black Sharku) a vacsi displej s rovnakym PPI, a to Poco stoji v tejto konfiguracii o nejaku tisicku menej. K Black Sharku je este ten gamepad, ale to sa da dokupit aj k Poco (je toho plny ebay), a keby stal aj tisicku (chcel by som nejaky dobry) tak su na tom potom s cenou rovnako ale Poco ma 2x take uloziste a vacsi displej. Keby som mal dieta tuziace po hernom telefone, asi by som zobral radsej ten Poco. 24. 10. 2018 17:05 Ale zase chapem aj ak si niekto vyberie ten Black Shark - ma tie herne funkcie, dizajn (Poco vyzera ako vsetky ostatne smartphony, BS vyzera ako pre hracov), ma gamepad ktory je navrhnuty presne pren, a 128GB zase nie je malo. stm01 | 24. 10. 2018 21:32 Samozřejmě kdyby to bylo v této konfiguraci LG, tak to je super telefon.To jsi zapoměl dodat. 24. 10. 2018 21:47 Tak "převlečený" bude asi podle tebe každej foun v podobný velikosti ... přitom se liší už hned panelem. Jinak by to za ty prachy bylo docela slušný železo, jenomže autor tak nějak pozapomněl na DPH a to jsme hned někde o dost jinde stm01 | 24. 10. 2018 22:03 To je pravda, ale já nakupju pře Aliexpress, takže mě to netrápí. 26. 10. 2018 12:53 No, myslím že tohleto by asi odchytli. planetoid_LV426 | 25. 10. 2018 12:05 Převlečený ve smyslu má to jen lepší procák, víc ram a jinak o ničem. panrt | 23. 10. 2018 18:11 Mě se dost líbí ten design a je vidět pokrok, ne jak Razer 🤣 cardi | 23. 10. 2018 18:18 Pokrok? A není tě tanky málo? Kravina tohld cardi | 23. 10. 2018 18:19 Pardon ramky málo JUPITER3802 | 23. 10. 2018 18:25 nevím, nevím, k čemu takový výkon ? Ok, třeba na hry, v tom případě by se ale mohla udělat mobilní edice nějaké super hry z Pc, když už to má výkon převyšující můj notebook lenovo. Dnešní mobily mají od 3GB po 8GB RAM, což běžná operační paměť notebooků. Běžná paměť je dnes 120-250GB, někdy i více (Note 9 může mít až 1TB!)Výrobci a platformy jako steam by na tento trend měli naskočit, a začít předělávat "staré hry" z PC, když už na to mobily výkonnostně mají. Steam by mohl umožnit přes knihovnu hraní her z PC (samozřejmě po úpravě).A nebo je možnost vyvinout nový software, nové hry, nový operační systém nebo nový obchod specializovaný na hry pro mobily tohoto výkonnu. Já do toho ale nepůjdu, protože můj mobil už na tyto mobily nemá a nehodlám ho tak rychle vyměnit. planetoid_LV426 | 23. 10. 2018 18:32 Vubec nesrovnavej ram v telefonu a pc, kdo hraje ba pc, tak vidi kolik hry zerou ram a ze jsou to sakra hry (100x narocnejsi jak ty mobilni kraviny). Tady tem velikostem ram v telefonu se musim smat. 4gb jsou az az .. To nema s vykonem az tak co delat. 23. 10. 2018 20:05 Že ty máš ve starým bezcenným krámu 4GB ještě neznamená, že je to až až. xxar3s | 23. 10. 2018 19:06 Ten ohavny design by sa dal prekusnut keby to malo NVIDIA tegra SoC. Ked uz robia herny telefon preco tam nedaju procak od NVIDIe ale snapdragon? grndl | 24. 10. 2018 14:38 Můžu se zeptat který? Poslední mobilní verze byla K1 u shield tabletu... Všechno novější x1 x2 a xavier jsou věci do desktopu (aktuální shield tv) nebo je to v autech a to buď jako soc pro autonomní řízení nebo to pohání infotainment... Ono při 20-30watt spotřebě se není čemu divit.Takže proto to tam není a nikdy nebude. Kvůli spotřebě.Prosím dojdi si s tím zeleným zákalem někam, očividně už to ovlivňuje tvůj úsudek. Katikakus | 24. 10. 2018 17:36 nVidia nikdy poradny SoC pro smartphony nemela. K1 byla uzrana obluda a je brutalne zastarala. Moderni Soc jsou daleko lepsi. vit20 | 23. 10. 2018 19:21 Dokud to nebude mít Windows, tak to není ani vzdáleně možné nazývat herní, protože na Android jsou všechny "hry" buďto Pay2Win, plné reklam nebo stojí za nic. A to nelze považovat za herní požitek a už vůbec ne jako důvod ke koupi nějakého "herního" telefonu, což je vlastně pouze klasický smartphone který akorát zezelenal. A ještě to MIUI navrch... sinco | 23. 10. 2018 23:02 Mít možnost připojit dock a k tomu lepší telku, to už by mohl být lepší herní zážitek. planetoid_LV426 | 23. 10. 2018 23:27 To tezko, furt bys hral jen ty kktiny co na to vychazi, hral si nekdy na PC? Bys pak nesmyslum na telefonu nerikal hry. Bavic v dobe, kdy koupis ps4pro za 10tis, Nintento Switch apod. Cheaterboy | 24. 10. 2018 00:57 Přesně tak kdo někdy aspoň hrál Far Cry 5 ví co je to famózní hra. Ani si nedovedu představit že takové 1st person hry bych hrál na telefonu. Hry na telefon maximálně nějaký klikačky nebo flappy birds. Telefon se prostě nevyrovná 165hz OLED panelu s gsyncem v kombinaci s GTX 1080ti. Tyhle pětiminutovky se nedají vůbec srovnat s gigantickými herními tituly tudíž není potřeba mít overkill herní specs na Flappy Birds planetoid_LV426 | 24. 10. 2018 08:33 Hrát na PC = řídit Ferrari, na mobilu ty šmatlací kraviny = jezdit s angličákem.Tady nejde o FC5, to je jen další reskinovaný recyklát, ale obecně o hry a hraní jako takové. Je to fakt vtipny jak někteří mobiložrouti a lidi neznalí hraní jako takového na skutečných herních strojích... no nic, škoda slov.PS: 165hz oled? Mas na mysli IPS 144+OC. 165hz se pise, ale jsou to 144hz panely, ktere pretaktujes v menu jakoby. Názor byl 1× upraven, naposled 24. 10. 2018 08:34 kajmik01 | 24. 10. 2018 09:21 No, předělávky z PC existují a nemají žádný placený obsah navíc. Sice jich není nějak moc, ale jsou. Například skvělé Baldurs Gate 1-2, Icewind Dale a podobně. planetoid_LV426 | 24. 10. 2018 11:38 Co za debila by to smatlalo na mobilu, kdyz si to muzes pustit 100x lip a pohodlneji na PC. kolik6 | 24. 10. 2018 14:30 Jo hry z roku 95 nebo kolik... Pan Kája | 24. 10. 2018 19:20 Nj, ale zrovna u jmenovaných už nedošlo k optimalizaci ovládacích prvků a tak je to bohužel celé trochu nemotorné.Ale na druhou stranu, jsou tu i hry přímo pro telefony jako Real Racing, které úplně nepropadly ani na PC 24. 10. 2018 03:31 Souhlasím s názorem výše a dodávám, že stejně jako by Sony nemohlo prodávat PSka bez herního obsahu, stejně tak je hloupost prodávat "herní telefon" bez herního obsahu. Ať se na mě nikdo nezlobí, ale cokoli, do čeho se dá koupit byť jen klobouček navíc za reálné peníze, při každé příležitosti vyskočí hlaska "Našel jsi poklad, za 50 korun můžeš obsah truhly zdvojnásobit", či jiný zpusob více či méně hru ovlivnujiciho donatu, není hra. Tento typ materiálu je vytvořen čisté pro generaci zisku a ne pro zábavu. Pokud dám hru za 200 v plné verzi, poskytují plnohodnotnou zábavu. Dám li zadarmo hru, ve které chci platit za obsah, poskytuji zážitek odvijejici se od konta uživatele a tím pádem je to jen odpad. A jelikož na mobil vzniká prakticky jen odpad, není potřeba si na něj kupovat "herní" mašinu. Na posmrkany kapesníky si taky nekupujem koš že zlata a stačí nám klidně kýbel od barvy. Toho času se mluvilo, že Nintendo vypustí své tituly na Android. Nvidia pro své tegra zazizeni dokáže nabídnout plnohodnotné, ikdyz starší PC tituly. Tohle je cesta, kterou se toto odvětví může kvalitne odvíjet. Bohužel jsme ve fázi, kdy se výrobci snaží zjistit co zákazník vydrží a tohle je bysledek... Za mě si ale s posmrkanyma kapesnikama můžou všichni výrobci ty zlatý odpadkový koše strčit do........... Jarda.abc | 24. 10. 2018 09:19 A v čem se herní mobil liší od klasického? HW, SW asi ne. Názor byl 1× upraven, naposled 24. 10. 2018 10:26 planetoid_LV426 | 24. 10. 2018 11:41 Se podivej, nijak. Normalni telefon jako kazdy jiny, jen usetri na cem se da a supnou tam silnejsi procak. Pridaji 2gb ram (coz je stejne k hivnu, rozdil mezi 6 a 10gb nepoznas), nejak dokurvi design a nazvou to hrde herni, aby decka bez mozku somrovaly na Vanoce. Tot vse. A samozrejme daji tam malinko lepsi baterku, aby jsi misto 4 hodin smatlal jak idiot 5 hodin :D ac.milan | 24. 10. 2018 13:13 Ty musis byt velmi oblubeny clovek. planetoid_LV426 | 24. 10. 2018 14:13 Pravda tě tak štve nebo co řešíš s takovyma hloupyma komentama zase. honcka | 24. 10. 2018 21:04 Celkem by mě zajímalo kvůli jakým hrám je ten výkon potřeba? Pořád mě přijde, že na hraní je lepší platforma ios, kde je víc kvalitních her, např poslední měsíc vyšlo Stardew Valley, Max The Curse of Brotherhood a Grimvalor. stm01 | 24. 10. 2018 21:39 Pokud by uměl 800MHZ, NFC a fotil jako MiMix2S, tak bych ho z fleku bral. Originální vzhled , zajímavé drobnosti. Xiaomi mám rád. Akorát ten vykouslý displej, bohužel. Jaký vykouslý displej? Já tam nic takového nevidím. 25. 10. 2018 01:43 Komplet launch video https://m.youtube.com/watch... - jsou tam (sem tam ;) zaj info - samo v grafice, neb takřka celé je to jinak v čínštině - učte se, již brzy s námi jinak mluvit nebudou :P


source: fineweb

text: Czech Accelerator 2011-2014 CzechInvest ve spolupráci s Ministerstvem průmyslu a obchodu realizuje projekt CzechAccelerator 2011-2014, jehož cílem je pomocí poradenských služeb zaměřených především na rozvoj manažerských zkušeností a posílení marketingových schopností, podpořit rozvoj inovativních českých firem na vyspělých zahraničních trzích jako je USA, Izrael, Singapur nebo Švýcarsko. V úterý 14. srpna 2012 se v Ostravě koná seminář k tomuto projektu. Seminář je ZDARMA, registrovat se můžete na e-mailové adrese: email@example.com


Formule.cz - Hamiltonovo kolo bylo z jiného světa Hamiltonovo kolo bylo z jiného světa F1 Wolff je nadšený, Bottas zklamaný Toto Wolff smekl pomyslný klobouk před včerejším výkonem Lewise Hamiltona v kvalifikaci na Velkou cenu Štýrska. "Jen zřídka máte možnost vidět takové kolo. Kolo z jiného světa," řekl šéf týmu Mercedes po skončení kvalifikace. "Viděl jsem onboard z toho kola. S vozem balancoval zcela na hraně, vyhnul se aquaplaningu, úžasně pracoval s plynovým pedálem. Ani si nevzpomenu, kdy naposledy byl rozdíl mezi prvním a druhým v kvalifikaci 1,2 sekundy. Jezdec a vůz splynuli v jedno. Perfektní vůz s pneumatikami v ideálním okně a pohonnou jednotkou se skvělými jízdními vlastnostmi se spojily s uměním a inteligencí závodního jezdce. Pouze za takových podmínek můžete být svědky tak úžasného výkonu." To se asi nebude moc dobře poslouchat Valtterimu Bottasovi. Hamiltonův týmový kolega za ním ve stejném voze zaostal o bezmála 1,5 sekundy. Samozřejmě měl médiím co vysvětlovat. "Na trati byly těžké podmínky. Čtvrté místo nebylo mým cílem, ale složité podmínky před nás kladou různé překážky," obhajoval se finský jezdec. "Myslím, že jsem nedokázal řádně zahřát pneumatiky, částečně kvůli tomu, že se mi na pravé přední brzdě dělala glazura. Kvůli tomu jsem nemohl využít potenciál vozu při brzdění, což je na mokré trati hodně špatné, protože jezdec potřebuje autu důvěřovat. Bylo to náročné a samozřejmě jsem teď zklamaný." Promoklý Bottas opět ve stínu týmového kolegy. Foto: Mercedes Vládne Wolff železnou rukou? Kdo je kdo na boxové zídce Mercedesu? Wolff jako náhradník za Hamiltona? Wolff kvůli Covidu-19 uvízl v Kitzbühlu


text: Předchozí nemovitostZpět na výpisDalší nemovitost YIT Stavo, s.r.o. nabízí Prodej bytu 2+kk, 59m2 Praha - Zličín ID nemovitosti:KZ.I5323 Stav bytu:Novostavba Vlastnictví:Soukromé Užitná plocha:59 m2 Datum vložení:14. března 2017 Datum aktualizace:18. července 2017 Energetická náročnostB (i) ID nemovitosti:KZ.I5323Vlastnictví:V soukromém vlastnictvíCelková plocha:59 m2Užitná plocha:59 m2Plocha balkonu:8 m2Patro: 1Datum vložení:14. března 2017Datum aktualizace:18. července 2017 Energetická náročnostB Kontaktovat prodejce Dopravní spojeníAutobusMHDBalkony, lodžie, terasyBalkónLodžieTerasaID nemovitostiKZ.I5323VlastnictvíV soukromém vlastnictvíStav objektuNovostavbaCelková plocha59m2Užitná plocha59m2Plocha balkonu8m2Energetická náročnostB (i)Poloha v obciKlidná část obce Kontakt na prodejceYIT Stavo s.r.o. Praha 6 - DejviceKontaktovat prodejceNemovitost nabízí YIT Stavo, s.r.o.kontaktní údajekompletní nabídka RK YIT Stavo, s.r.o. Evropská 2758/11 Praha 16000 telefon: 800 200 666 email: domov@yit.cz www:http://www.yit.cz Pěkný byt 2+kk o celkové rozloze 59 m2 s balkonem v druhé etapě projektu Koivu Zličín. Celý byt je chytře dispozičně koncipován pro maximální využití. V každém domě se nachází nízký počet bytů a tak zde noví majitelé budou mít dostatek klidu a soukromí. Areál je citlivě zasazen do původní zástavby rodinných domů v oblíbené pražské lokalitě. Po vzoru jiných finských projektů se YIT nezaměřuje pouze na výstavbu bytů, ale také na zušlechťování lokality a příjemné prostředí, proto v areálu naleznete jak stromy a lavičky tak dětské hřiště. Součástí ceny je sklep a podmínkou koupě bytu je koupě parkovacího stání v podzemních garážích za cenu 266 200 Kč včetně DPH.Zakázku vyřizujeYIT Stavo s.r.o. Praha 6 - DejviceKontaktovat makléře420 800 200 666Do telefonu uveďte KÓD nemovitostiČESKÉREALITY KZ.I5323Nemovitost nabízí YIT Stavo, s.r.o. Evropská 2758/11 Praha 16000 telefon: 800 200 666Kontakt|Kompletní nabídka RK


text: Byla jsem nevěrná, manžel mi dělá doma peklo - str. 3 já jsem si zase říkala, že by mi to snad ten můj neudělal, když jsem viděla, jak moc si mě chce vzít za manželku a jak moc se těšil na miminko. ještě jednu poznámku, kterou mám i prověřenou okolím. většinou snáze nevěru odpustí nebo tolerují ti, co si sami sebou nejsou jistí, že by to třeba neudělali taky a připouští, že se to stane v budoucnu i jim a dělají si tak alibi. @dociska mrzí mě čím musíš procházet. Věřím, že to je hrozná situace a zvlášt, když jsi v ní ještě s Ondráškem. At tě vedlo k nevěře cokoliv tyhle situace se prostě stávájí a pokud se o tom partner dozví, tak ho to vždy velmi raní. Ale také jsi to neudělala jen proto, že si by jsi se doma nudila. Měla jsi k tomu své důvody, ikdyž to asi pro tvého manžela nebude omluvou. Zažila jsem si něco podobného jen jsme v té situaci neměli naši Sarinku, ale jen syna z mého prvního manželství. Neklapalo nám to delší dobu. Partner mě začal podvádět a já jsem to zjistila. Dlouho jsme si to vyříkavali a hledali řešení. Nechtěla jsem odcházet, ale zapomenout jsem taky nemohla. Dohodli jsme se že za vším uděláme čáru a zkusíme to znova. Co čert chtěl tak mi do cesty nastrčil chlapa, který se taky tvářil, že mě chápe a ja se mu začala svěřovat co se stalo. On byl doma prý taky neštastný. Časem z toho vznikl milenecký vztah a ja to tahla skoro rok. Vnitřně jsem měla pocit, že jsem jen vrátila příteli to co mi udělal on. Nedokazala jsem ukončit ani jeden vztah. Milencova manželka podstoupila uměle oplodnění a zadařilo se jim. Nemohla jsem ve vztahu pokračovat už kvuli ní. Přišla bych si hrozně už jen kvuli ní. Ukončila jsem to. Postupně jsem zjistovala jaký to byl vlastně hajzlík a šlo jen o sex. Samozřejmě přitel na nevěru přišel z komunikace na ICQ, ikdyž byl vztah už ukončený, hrozně ho to ranilo. Řekli jsme si tolik hnusných věcí. Dohodli jsme se, že jsme si udělali hodně hnusné věci a pokud chceme fungovat tak takhle to dál nejde. začli jsme spolu víc komunikovat a každý řekl co mu kdy vadí. vztah se zlepšil o 100%. Jsme spolu 10let a ted mame spolu roční holčičku. Vztah funguje jak ma, nebojime se spolu komunikovat. Myslím, že musíš říct manželovi, že bud za tímto uděláte čáru nebo to dál nejde.Připomen mu, že to co jsi udělalo mělo taky své důvody. I Ondrášek si zaslouží fungující rodinu. Nemůžeš do konce života trpět jen výčitkama. Je to dlouhá cesta, ale pokud mezi váma láska uplně nevyprchala cesta zpět existuje. Sebevražda není řešení. Nechala by jsi za sebou plno neštastných lidí a hlavně Ondráška, který by nepoznal mámu. Pokud manžel nepřistoupí na budování nového vztahu, vyčkej a jak to jen bude trochu možné odejdi. Tata je pro Ondráška důležitý, ale ne takový, který není ve fungující rodině. @kacka.va Koukam, ze zrejme nerozumis tomu, co jsem psala - "treba nejaka krivda v detstvi" - jedna z tisice moznosti. Ted to dociska rozvedla, ze je uz jednou rozvedny a je tedy pravdepodobnost, ze to mohl byt zasah do rany z minuleho vztahu. Treba je to ono, treba neni. Nabizela jsem moznost. A ano, zazila jsem, ze mi chlap zahybal a lhal, zjistila jsem to ale az po rozchodu, nicmene jsem to tusila, kdyz zacal byt priserne zarlivy. Jak me neustale podeziral a kontroloval, chtela jsem mu dat duvod, takze jsem mu nekolikrat zahnula taky. A pak jsme ten vztah po vzajemne dohode ukoncili. Nikdo z nas to nepriznal samozrejme. Jak jsem se o tech jeho uletech a avantyrach dozvedela, dala jsem si udelat test na HIV a jine pohlavne prenosne choroby. Nastesti vse ok. @kacka.va máš pravdu. Ale tím se v této situaci taky moc ohánět nesmím. To bych ho asi rozčílila ještě víc. měl by pocit, že své chování tím omlouvám. Má známá, které jsem to řekla a čekala jsem od ní šílené nadávky, protože ona je prostě v tomhle opravdu razantní, že ženy by klidně nechala někam zavřít za trest a mužům ucvakla přirození, aby to víckrát neudělali, mě natolik překvapila svojí reakcí, že jsem tomu nemohla uvěřit. Tenkrát se trochu rozčílila, samozřejmě mi vynadala, ale nakonec řekla, že to se přece může stát každému a nikdy a nikdo bychom neměli tvrdit, že nám, se to rozhodně nestane. Život je na to moc dlouhý a složitý. ahojky tak me se stalo to same ..a samozrejme ja krava se priznala ]-( dnes je to uz skoro rok a taky pri kazde prilezitosti mi to vycte ,ale zacatky byli hrozny ..nadavky ze jsem ku*va a takove ty nehezke slovicka.ja byt tebou promluvim si snim ze chapes ze ho to boli a ze jeste nakou dobu bude trvat nez ti zacne zase verit ale bud ti odpusti a nebude ti to pri kazde prilezitosti predhazovat a nebo spolu nebudete sama vim ze se takhle zit neda ..u nas uz je celkem klid ale vim ze kdybych drzela pusu tak dneska mame uplne jiny vztah.takhle kdyz sem to rekla si nemuzu jit ani nikam sama zatancovat..cokdyby nahodou zase..nejhorsi je ze manzel si mysli ze kdyz jsem to udelala jednou udelam to znova...ale ze on me take podvedl to uz nevidi...s chlapama je to v tomhle hrozne tezky..drzim ti pesticky zvladnes to a o sebevrazde ani nemluv mas krasneho chlapecka ktery te potrebuje..zijes jen jednou tak havu vzhuru 😉 @ mmmk: no ale pokud je to předchozím vztahem, že se spálil, tak to není tak nepochopitelné 🙂. A i já jsem psala, že si lidi nesou něco z předchozích vztahů, čím se nevyrovnali. ale kdyby mu dociska nebyla nevěrná, tak by se mu to nepřipomnělo a nemusel by to znovu řešit. Jeho chování je důsledek chování docisky. Já se v tom, co jsem psala, snažila dostat na začátek problému, ne na konec. 😉 Opäť vymyslený príbeh?!!! Veď to nedáva logiku... píšeš, že je to už ROK čo si sa manželovi priznala s neverou.... potom si zostala tehotná. Ale veď v pase máš, že Váš synček ma rok a jeden mesiac.. potom to časovo predsa vôbec nesedí!!! 😞 Ak sa mýlim, prepáč.... ale bolo tu už veľa báb, kt. si poriadne vymýšľali... tak človek je už prezieravý... ninny: ale přiznání nemusí přece následovat bezprostředně po nevěře, ale několik měsíců po tom 😉 @ninny pokud reagujes na me tak jsem psala ze je to SKORO rok .malej uz byl na svete @mystique Komunikace, komunikace. To nám říkalo spoustu lidí. A už i vím, že to je ten správný lék a prevence všeho. Snažím se ale přijít na to, jak to udělat. Manžel má opravdu málo času. Jezdí pozdě z práce, staví dům, začíná si další práci, aby uživil rodinu. V tomhle je úžasně zodpovědný. Ale když už ho máme doma, je u sebe v pracovně, sedí u počítače, nebo když mi řekne, abychom si promluvili, sedne k televizi. Takže opět snížené vnímání. V posteli hned usne. Na dovolené si vždycky najde přátele a na mě v tu ránu zapomene. Pamatuju si, jak kdysi chtěl, abychom byli jen sami spolu. Že nechce kolem nás kupu našich přátel nebo rodinu. Že chce se mnou někam zalézt a schovat se se mnou někam třeba pod peřinu. Teď je to naopak. I po svatbě to začalo. Obklopoval se co nejdřív lidmi, zábava pro něj byla důležitá. Já jsem se dostala většinou do role až večer v posteli, když chtěl svůj bezva den zakončit žhavým sexem. Já byla ale znuděná, znechucená odstrkováním a tím, že jsem byla na naší vlastní dovolené stále sama. A myslíš, že když jsem mu tohleto řekla, že se to zlepšilo? Jenom trošku. A na chvilku. @kacka.va jo mas pravdu taky jsem hned nebezela a nevykvakala mu to @dociska ikdyž jsi ten kdo šlápl vedle, tak mu musíš říct co ti vadí a docela razantně. A pokud se taky nezačne snažit, že na to kašleš a odcházíš. Já přestala příteli prát, nakupovat at si zvyká na to až budem od sebe. @dociska Ahoj, nebudu tu rozepisovat svůj názor na nevěru, to nemá cenu. Nejjednodušší by bylo, kdyby se to manžel nedozvěděl. Ale přece, když ses mu musela přiznat, jistě jste spolu i probírali, jestli s Tebou chce zůstat nadále i on nebo ne. Jestliže se rozhodl zůstat, chápala bych odstup nebo chladnější chování k Tobě, ale určitě ne nějaké shazování, pohrdání, či něco takového. Ty už jistě víš, že cos udělala, nebylo ideální a rozhodně si myslím takové chování nezasloužíš, vždyť jak dlouho by mělo trvat? Taky potom Ondrášek by si jednou takové chování otce vůči Tobě mohl odnést jako naprosto normální model chování k ženám do života. Pokud spolu chcete zůstat, chce to opravdu hodně komunikovat a být si hodně vstřícní, což znamená vstřícnost i z jeho strany. Co takhle manželská poradna? Tam by vám mohli hodně pomoci. Jinak, pokud by se manželovo chování nezměnilo, asi bych radila odejít, bohužel. Pak bys opravdu jednou u té sebevraždy nemusela zůstat jen v myšlenkách. Přeji hodně síly @mystique Krásně napsáno Kvuli tomu, že jsi udělala chybu nemůžeš trpět zbytek života. Každý má právo udělat chyby a každý by měl dostat šanci. Manžel Ti ji rozhodně nedal. ]-( Ještě dotaz. Proč jste si do tohoto všeho pořizovali prcka ? fungovalo to alespon někdy ? protože kdyby to vlastně nikdy moc nefungovalo, tak je to možná taky duvod k zamyšlení. a ma teda cenu vubec byt spolu? odpustit znamena v podstate zapomenout - s manzelem bych si sedla a tohle vyrikala - bud chce opravdu odpustit a zacit znova jako rodina a nebo to nedokaze av tom pripade to nema cenu.. bude te jen deptat a rodina jako tak nebudete - natoz stastna... porad je lepsi kdyz dite vyrusta v klidnem prostredi s vyrovnanou matkou nez v rodine co je s nervama v pr..li 😞 😉 @ninny No, to jsem asi skrytý talent nějaké spisovatelky. Ano, nesedí ty údaje. Člověk kolikrát mluví o určité situaci a na přesnou dobu to nepočítá. Manžel se to ale dozvěděl asi 2 měsíce po porodu. Malému je rok a 1 měsíc, tak jsem se felila o pár měsíců. Zkusím si na to příště dát pozor. Psala jsem, myslím, že je to skoro rok, že? Tak to jsem se nespletla zase tak moc ne? beruska: já myslím, že odpustit je nepřipomínat a nevyčítat a zapomenou by bylo, jako bys chtěla zahojit nějakou jizvu, která zůstala, což nejde. @mystique To jsem taky zkoušela, ale byla moje chyba, že jsem to nevydržela. Nemohla jsem se dívat na tu horu špinavého prádla a nádobí v dřezu. Navíc mě uzemnil v této snaze tím, že po rozvodu mu taky nevadilo chodit v nevyžehlených košilích a nádobí si oplachoval postupně podle toho, co zrovna potřeboval. Tak jsem naznala, že tím bych ho asi nenaštvala :-| @dociska se ho zeptej, jestli mu takhle ten vztah vyhovuje jak je. Jestli si dokáže představit, že takhle budete žít dalších 10 let @jeudi ja som nereagovala na Teba 😉 @kacka.va tak pro me je to to same, proste se uz o tom nebudeme bavit, je to pryc a je to.. kdyz to nedokaze, ma to rict na rovinu a ne delat granda a pak tohle.. to je pekna podpasovka.. za uprimnost.. @ninny aha tak to se omlouvám 😃 @mystique My jsme ho plánovali už před svatbou. Jen já jsem to dost brzdila díky práci a dalším věcem. A tím, že jsem ty moje zálety nebrala vážně a rozhodně jsem nezvažovala nějaký odchod z manželství kvůli milenci, tak zrovna v tu nejblbější domu jsem otěhotněla. Možná protože jsem byla najednou v pohodě, problémy doma mě nestresovaly, měla jsem je na háku, byla jsem klidná, vznikla dobrá situace a miminko se podařilo. A já v té době samozřejmě musela hooodně dlouho a pečlivě počítat, zda náhodou není toho milence. Tehdy jsem z těhotenství nebyla vůbec šťastná. Byla jsem vynervovaná, protože přišlo v době, kdy jsem se začala rozhodovat, zda manžela neopustím a nepostavím se na vlastní sama a bez jiných lidí. Bylo to jako blesk do těla a já musela všechno změnit. Musela jsem prostě s manželem zůstat. chce to čas, čas, čas. U nás je to skoro rok a půl, co se provalila část a ani ne půl roku, co se provalilo všechno a je to moc krátká doba. beru: a když se o tom nebudeš bavit, tak to už v hlavě nemáš, nikdy by sis na to nevzpomněla, když nastane podobná situace, ve které ti předtím lhal? Jestli to umíš, tak to jsi asi jediná, která tohle dokázala a smekám před Tebou. A miluješ ho ? a zapomen na to, že jsi na něm finančně závislá. Je to opravdu běh na dlouhou trat. Já můžu říct, že jsme se s tím srovnávali snad 2 roky. @dociska a vis urcite ze je jeho? treba se tim uzira i on a proto ten nezajem o malyho... @kacka.va o to tady nsad vubec nejde, ve svy hlave muzes mit co chces, nikdo ti do ni neleze, zalezi jak se chovas k tomu druhymu ne? to uz je fakt jen hra se slovicky a neni to podstatne.. @beruska2x dociska už psala, že si nechal udělat testy 🙂 @beruska2x Je. Nechal si po zjištění toho, jak to bylo okamžitě udělat test otcovství. Nevěřil mi. teď to má černé na bílém. A já mám aspoň klid, že se nemusím bát, že jsem to špatně spočítala.


text: Prodej a servis jízdních kol Martin Štorek, Řevnice Kromě jízdních kol nabízíme širokou škálu sportovních doplňků, cyklistické oblečení a jiné sportovní potřeby. Ať se k nám vydáte na nákup, nebo se jen náhodně zastavíte při vyjížďce na Brdy, přál bych Vám abyste se u nás v Řevnicích cítili dobře. Těšíme se na Vás. Martin Štorek


source: wikipedia

text: Už zase skáču přes kaluže je český film režiséra Karla Kachyni z roku 1970 natočený podle námětu ze stejnojmenné knihy Alana Marshalla. Obsah filmu Venkovský kluk vyrůstá v prostředí hřebčína. Po onemocnění dětskou obrnou ochrne na dolní končetiny. Nevzdá se však, podaří se mu následky nemoci překonat a splní se mu sen, že bude jezdit na koních.Tato kniha je autorovou biografií z let, kdy byl ještě školou povinný. Hrdinou je malý Alan, který dostane dětskou obrnu. Když se nemoc stále zhoršuje, je zavezen do nemocnice, kde stráví několik měsíců. Na nemocniční prostředí si poměrně rychle zvykne, stane se každodenní součástí jeho života. Pozná zde i jiné lidi, sestřičky, dlouhodobě nemocné pacienty. Svou nemoc však bere jako něco přirozeného, jako něco, co musí prožít. Nezlobí se za ni, ani nehází vinu na druhé. Vlastně si ani neuvědomuje, jak závažná nemoc ho postihla, protože bere jako naprostou samozřejmost, že bude zase chodit. Dospělí ho však označují jako mrzáčka, dívají se na něj soucitně a to malý Alan nechápe, chce jim dokázat, že je normální jako ostatní děti. Po pár měsících je propuštěn a maminka s tatínkem si ho odvezou domů. Bydlí v malé chaloupce na kraji vesnice, uprostřed australské divočiny. Alan se vzhlíží ve svém otci, který rozumí koním a naopak zase pevně věří ve svého syna. Maminku má velice rád a rozumí si i se svými dvěma sestrami. Je to chudá rodina, musí se starat sami o sebe a každý má na den rozděleny své úkoly. Alan vyrůstá ve vesničce, kde se všichni znají. Miluje přírodu, protože zde může dokazovat své schopnosti se svými psy, například při lovení králíků, při těžkých výstupech na horu Turallu, při rybaření. Chodí do školy, kde ho děti berou jako rovnocenného kamaráda a neohlíží se na jeho berle a vozík. Alan si chce také dokázat, že je schopen dělat věci jako kamarádi. Popere se například se svým kamarádem Stevou, podniká pro něj náročné výlety a dokonce se jako jediný z vesnice naučí plavat. Má velice rád přírodu. Autor zde popisuje vnitřní Alanův souboj. Jeden Alan se bojí dělat ty náročné věci, lézt po horách a neustále nabádá toho druhého Alana, aby byl opatrnější a nechal ho někdy odpočinout. To je však pro druhého Alana popud k tomu, aby dokazoval stále více. Takže jestliže byl někdy Alan naštvaný kvůli své únavě, tak jedině na toho druhého Alana v něm, nikdy na jeho okolí či pána boha. Důležité jsou pro něho, asi jako pro každé dítě, vztahy s kamarády. Těch má kolem sebe spoustu a je mu mezi nimi dobře, protože se na něj nedívají divně, nelitují ho a dělají s ním tytéž věci, jako kdyby byl zdravý. Nakonec se naučí jezdit na koni tudíž si splní přání a zbaví se potřeby vozíku a jedné hole. Externí odkazy České dětské filmy Filmy z roku 1970 Filmy Karla Kachyni České filmy natočené podle knižní předlohy Filmy studia Barrandov


text: Tento seznam skladatelů vážné hudby obsahuje pouze abecední seznam odkazující na další články, v nichž jsou někteří významní hudební skladatelé tzv. vážné nebo klasické hudby uvedeni. Abecední seznam Související články Seznam českých hudebních skladatelů Seznam německých hudebních skladatelů Seznam barokních skladatelů Seznam klasicistních skladatelů Vážná hudba


15. 2. 2016 Space Hulk Já a Space Hulk, to je na dlouhé povídání. Nejsem žádný expert, ale počítačových inkarnací jsem se trochu nahrál, avšak nejvíce ve mně rezonuje vlastnoručně vyrobená deskovka, položena na chatrném popisu originální deskovky ve Score v sekci Hobby Hry. Počítačové hry na dané téma ale nebyly zrovna ojedinělé - stačí jmenovat klasiku Space Crusade, celou řadu WH40k her a nakonec samozřejmě free předělávku deskovky do počítačové hry v jednoduché top-down grafice. Na té jsem naposledy vykysl někdy před pěti lety a tak mi přišlo k chuti, že na WiiU vyšel port tři roky staré hry z PC, která se chlubí tím, že jde o věrnou adaptaci deskové hry. V tom je její přednost i nedostatek. Pro ty, co deskovou hru vůbec neznají - ve hře Space Hulk proti sobě stojí týmy Terminátorů (vojáků) a Genestealerů (prostě vetřelců). Na mapě složené z různých druhů chodeb a místností je ukrytý úkol pro vojáky a vetřelci dělají vše pro to, aby tomu zabránili. Oba týmy se střídají po tazích a hlavní genialita hratelnosti spočívá v tom, že každý tým má svoje specifik 1000 a, na kterém zakládají úspěch. A je nádherné, že ta specifika jsou skutečně znatelně rozdílná, v tom je hlavní kouzlo hry. Vojáci jsou pomalí, s obtížemi se otáčejí kolem své osy a neujdou zrovna velkou vzdálenost - mají jen 4 akční bodíky na tah. Excelují ale v palbě střelnými zbraněmi, kdy s velkou pravděpodobností zlikvidují každého nepřítele dřív, než se k nim dostane na tělo. Vedle toho někteří vojáci disponují lepšími zbraněmi, případně zbraněmi určenými na boj zblízka, s plamenomety a dokonce i s vojáky schopnými psychicky ovlivnit oponenta. A navíc máte obvykle v partě seržanta, který celému týmu přiděluje dodateční "command points" pro případ, že jsou 4 bodíky prostě málo. Vetřelci jsou zase naopak velice rychlí, nemusí platit akčními body za otáčení v běhu a když se dostanou k cíli dostatečně blízko, rozpárají ho jako cár hadru. Mají 6 akčních bodů na kolo, ale nemohou pochopitelně střílet. Tento strategický nedostatek je vyvážený tím, že jich je HODNĚ, prakticky každé kolo se do chodeb komplexních koridorů vesmírných lodí rodí nové a nové várky mladičkých, na smrt připravených vetřelců, kteří nemohou za to, že jsou stroji na zabíjení. Připravte se na hodně tvrdé bitvy, kde rozhoduje každý jediný akční bodík, kde záleží na každém políčku mapy, které v roli vojáků dobudete. Většina hráčů udělá tu chybu, že posuzuje strategické možnosti na základě chladného kalkulu kostek a poměru sil pravděpodobností. Jenže tohle musíte vidět v praxi, prohlédnout si mapu a sehrát pár partií - pak vám dojde, že Space Hulk je jiný, je brutálně vyvážený, díky kostkám nepředvídatelný a hlavně je stísněný, klaustrofobický a strašidelný i když víte, že štěstěna je na vaší straně. Ukázkový tutorial prolétnete hned, ale pak začne opravdická hra. Jako zkušený mazák jsem prošel během necelých šesti hodin celou první kampaň, ale rozhodně to nebylo bez ztráty kytičky, to rozhodně ne. Poslední misi jsme dokonce hráli s kamarádem ve dvou (tedy normálně singleplayer, ale studovali jsme společně celou hru) a docela jsme se u ní dobře zapotili. Je to opravdu o dokonalém pochopení, čeho je daná jednotka schopna v jakém prostoru - kterou postavit na křižovatku, kterou do dlouhé chodby, kam přesně střelit plam 1000 enomenníkem a tak podobně. Krom čtyř velkých kampaní hra obsahuje celou řadu encyklopedických informací, velice oceňuji možnost nechat si zobrazit hody kostkami (stačí podržet tlačítko Y v kterémkoliv okamžiku), ale jinak je druhou hlavní lahůdkou k ochutnání multiplayer u jedné televize v režimu Hotseat. Pak je to skutečně bitva dvou mozků. Co jsem slyšel od zkušenějších, tak tento režim má své mouchy - třeba že hráč v roli vetřelců nemá možnost prohlédnout si žeton s radarovým signálem skrytě, čímž se poněkud vytrácí strategická bohatost vetřelců. Technicky hra nedopadla špatně, ale mohla být mnohem lepší. Dlouhé loadingy se dají ještě přežít, ale různé menší nedostatky při hře samotné jsou otravné a divím se, že je testeři nenahlásili už dávno. Sem tam zmizí GUI, občas je prodleva po ukončení pohybu absurdně dlouhá, nelze měnit pořadí vojáků či vybrat jednoho ze seznamu - vždy musíte pomocí L a R projet celý seznam a pak s nimi teprve hrát. Není to nic drastického, ale zvykal jsem si na to nerad. Jelikož hraju na WiiU, automaticky jsem očekával možnost hraní bez televize, ovládání dotykem na minimapě, více separace dvou hráčů (vetřelec se svojí obrazovkou a voják na televizi), ale zde musím bohužel říci, že autoři ve WiiU prostě nenašli dost motivace na využití potenciálu k rozšíření hry. Je určitě hezké, že na tabletu vidíme first person pohled našich svěřenců, což vede k prohloubení atmosféry - ale na druhou stranu se panáčci prostě často dívají šejdrem a tak je prožitek z jejich úhlu pohledu vlastně docela chatrný. A to je velká škoda. Jako virtuální verze deskové hry se bavíme o kvalitním titulu. Space Hulk v počítači umí zkrátka všechno, co Space Hulk z papíru a plastů. Není potřeba dalšího důvodu ke koupi. Vedle toho ale zase nutno dodat, že přidané hodnoty nenajdete mnoho a že některé funkce dané platformou prostě vyloženě a neomluvitelně chybí. Pokud nechcete utrácet stovky dolarů na eBayi za originální deskovku, je toto v podstatě jediná volba. Je to dobrá volba, ale je "jen dobrá". Sám si hru užívám, ale doporučit ji mohu jenom těm, kteří vědí, co od ní chtějí. Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


Když byl v roce 1989 vydán originální Game Boy, trvalo neuvěřitelných devět let, než vyšel oficiální nástupce Game Boy Color. Mnohými byl ale považovaný jen za kosmetický upgrade, čili není divu, že teprve Game Boy Advance, vydaný v roce 2001, je mnohdy považovaný za "opravdového nástupce" (mne nevyjímaje). Od vydání této konzole uplynulo již 11 let a jelikož jsem se shodou okolností stal majitelem Micro verze, zjistil jsem, že mám doma kompletní sbírku GBA série. A tak jsem se rozhodl napodobit experiment s původním Game Boyem a poslední dva týdny nosil v kapse jedno ze tří GBA a urputně jsem testoval, zda-li má tato konzole po těch letech smysl. Odpověď ale není tak jednoznačná, jako v minulém případě. Moje setkání s Game Boy Advance je poněkud netradiční. I když jsem konzoli jako takovou poprvé měl v ruce v Bontonlandu s ukázkovou hrou Kuru Kuru Kururin (OK, ještě jsem ji měl na víkend půjčenou od synovců s Tony Hawkem, ale to jsem nic neuměl...), pořádně jsem ji dostal do pracek až kolem roku 2005, tehdy již ve verzi SP. To mi ji totiž z důvodů finanční tísně prodal Drokk za bratru 4 tisíce korun českých i s několika hrami. Jmenovitě Snood, Hey Arnold, nějakej fotbal, Two Towers a to je myslím všechno (kupodivu žádný Mario). Mimochodem - od té doby máme s Drokkem takovej running joke, že po něm dědím veškeré konzole (u DS se situace málem opakovala ;)). Konzoli jsem úplně propadl a dělala mi společníka doslova neustále. Všechny hry jsem dopařil do zdárného konce a dokonce i moje žena vykysla na Snoodovi tak, že málem neudělala bakaláře. Představte si to tak, že v době prvních (převážně černobílých) PocketPC a PDA, s rozvíjejícími se mobilními telefony a s internetem 128 kbit jsem najednou měl v ruce hračku, která uměla full motion video (intro k Two Towers je nezapomenutelné), bez loadingů mi prezentovala super grafiku a i zvuk je nebývale čistý. Jde skutečně o vylepšený SNES do kapsy a tomu odpovídala i kvalita herní nabídky - a to říkám přesto, že ty nejzásadnější kusy jsou de facto neroznatelné od SNES předloh. I tak to můžu říct na plnou hubu - hry pro GBA předběhly svou dobu a jsou samy o sobě dodnes skvěle hratelné a jejich hraní je i pohodlné a atraktivní. Možná, že v době, kdy je DS Lite (kompatibilní s GBA) za babku, je investice do GBA zbytečná - no ale to jsem se právě rozhodl zjistit. Ke hrám ještě musím dodat toliko, že u nás byly v tu dobu díky své přemrštěné ceně prakticky nedostupné. Můj plán byl jasný - nechal jsem si od švagrové (ještě jednou uctivě děkuji) dovézt z Anglie jedno prvních warezítek - EZF Advance 256Mbit (32 MB). Díky této kartičce se GBA šílenství nedá porovnat s žádnou jinou přenosnou konzolí. Hry jako Minish Cap, Link to the Past, Metroid Zero Mision / Fusion, ale také nepřeberná plejáda logických her, ideálních na cesty (Mr. Pants je podceněný!), střílečky, skákačky a časem dokonce emulátory NESu a podobných strojů. GBA SP je pro mne symbolem přenositelnosti, obrovské a pestré herní nabídky a vůbec - je to můj první "pořádný" handheld, takže na něj nedám dopustit. Jelikož mým prvním GBA byl právě SP, podledhl jsem také technické dokonalosti tohoto přístroje. Podsvícení, nabíjecí akumulátor, skladná velikost a zaklapávací display - z mého úhlu pohledu jde o minimum, které od jakéhokoliv handheldu vyžaduji. Možná proto jsem nyní po mnoha letech s obavami vytáhl původní Advance, naládoval do něj baterie a vyrazil na cestu. Tedy do práce a zpátky. Referenční hrou jest Metroid Fusion, o kterém sepíšu článek později - důležité je, že právě tato hra nejen že využívá hardware do mrtě, ale také disponuje ovládacím schématem, který prověří všechna tlačítka najednou a tedy i hráče na absolutní maximum, jak je jen možné. Game Boy Advance Další důvod, proč tuto konzoli nepoužívat, je napájení bateriemi. Ano, potřebuje jenom dvě tužkové a na ty vydrží poměrně dlouho (nabíjet jsem nemusel ani jednou, ale zase jsem konzoli neměl zapnutou déle, než dvě hodiny dohromady). Jenže díky neustále vypadávajícímu krytu na baterie jsem poměrně často konzoli nechtěně vypnul. Tímto trpělo více přenosných konzolí - krytka s malými zobáčky se časem prostě opotřebuje nebo ulomí, či ji rovnou ztratíte - což se stalo právě mně. Poslední důvod, který je více méně neférový, je výdrž tlačítek. Po tolika letech jsou sice tlačítka mechanicky vzato v pořádku, ale poměrně nepříjemně často jsem se potýkal s tím, že jsem musel mačkat s větší silou anebo více precizně pod specifickým úhlem. Pokud narazíte na konzoli v dobrém stavu a ne tak vymačkanou, můžeme tento zápor odmazat. Naopak je plusem, že tlačítka jsou skvěle rozvržené a když už reagují, tak poskytují plný komfort, co se rozložení rukou na konzoli týče. I samotný D-pad má skvělý zdvih a reakční dobu při změně směru. Celá konzole je pravděpodobně nejergonomičtějším handheldem Nintenda a porušuje tradici pravidelného tvaru. Sice se mi opticky design konzole moc nelíbí, ale drží se sakra dobře a to je podstatné. Suma sumárum - původní GBA pouze ve vynikajím stavu a pokud možno i s podomácku zabudovaným podsvícením a akumutátorem. Pak lze říci, že tato konzole má smysl. U mne v brašně vydržela ale pouhé dva dny, než jsem nad ní zlomil hůl. Game Boy Advance SP Jakýkoliv pokus o adorizaci původního GBA ale hasne, když přišlo v roce 2003 jeho vylepšení v podobě SP. Již výše jsem naznačil, že na tuto hračku nedám dopustit. Ale praxe je praxe. GBA SP mám v provozu prakticky nepřetržitě po tři roky, než jsem si koupil DS Lite. Za tu dobu jde počet nahraných hodin pomalu k tisícovce (když započítám, kolik na něm strávila žena a různí kamarádi, co si konzoli půjčovali). Tím pádem máme k dispozici jak podsvícení, tak akumulátor. Tím ale výhody nekončí. Hry pro GBA občas disponovaly fukncí "Sleep", tedy něco, co známe u DS a novějších konzolí, když se zaklapne display. GBA SP sice může display zaklapnout, ale hra běží normálně dál. Je ale možné vypnout podsvícení a tím se přiblížit spánkovému režimu. Krom ochrany displaye ale nemá zaklapáván d90 í smysl - když pomineme fakt, že takto maličká krabička se nutně vejde do každé kapsy - je asi o třetinu menší, než originální GBA. Ovládací prvky jsou bohužel o něco méně pohodlně uložené - zejména na L a R si člověk poměrně dlouho zvyká. Platí ale, že je lze mačkat pouze bříšky na ukazovácích a nikoliv špičkou prstu - stejně jako na původní konzoli - a pak se hraní stává celkem pohodlným. Teoreticky nastává problém, když hrajeme na konzoli připojenou k nabíječce, pravý ukazovák neustále dře o kabel. Naopak ale revizí prošla vnitřní tlačítka, která mají fantasticky nízký zdvih. Jak D-pad tak A a B se mačkají prostě skvěle - když si člověk zvykne. Faktem ale zůstává, že právě pohodlnost ovládání závisí od velikosti vašich rukou. Z praxe mám ale zjištěno, že i dvoumetrový chlapák si na SP zahraje dobře. Nevýhody má SP prakticky jenom dvě a obě jsou diskutabilní - závisí totiž na stáří a opotřebení konzole. Display je po těch letech docela dost nepříjemně vysvícený. Venku s ním sice hrát jde bez vážnějších problémů, ale když vysvitne slunce, tak je lepší podsvícení vypnout a hrát, jako na klasickém GBA. To se mi ale stalo asi jen jednou v životě. Podobně tak se lze dívat na výdrž vestavěného akumulátoru - musel jsem nabíjet každý den. Akumulátor se dá ale vyměnit bez nutnosti nějakého modování konzole - s podsvícením je to horší. Když tedy člověk narazí na málo používaný kus, můžu ho vřele doporučit, jako vrcholný Advance model. Objektivně by se dalo ještě spekulovat, jak je to s podporou her například se slunečním nebo gravitačním senzorem (Boktai, Warioware Twisted), jelikož se cartridge vkládají vzhůru nohama, oproti klasickému modelu a tím pádem lze čekat komplikace. Ale pro 99% her je SP jasnou volbou. SP mi vydrželo v brašně tři dny, ale ani jednou bych si na něj nestěžoval. Vyměnil jsem ho jenom kvůli tomu, abych otestoval jeho nástupce. P.S.: Při psaní článku jsem trestuhodně opoměl jednu důležitou věc a sice - GBA SP nemá výstup na sluchátka! Opravdu, standardní 3,5 mm port prostě chybí. Lze to řešit koupí adaptéru přímo od Nintenda, který pak umožňuje připojení sluchátek. Jde o naprosto hloupý aspekt, pro který nemám logického vysvětlení. Proč jsem se o tom zapomněl zmínit? Abych se přiznal, tak u handheldů sluchátka skoro nikdy nepoužívám, neboť je mám zapojené v mobilním telefonu téměř permanetně pro poslech hudby. Když jsem SP před lety do rukou dostal, tak jsem na neexistenci tohoto portu také nadával - ale shodou okolností jsem ve stejné době dostal nějaký "lepší" mobil, který MP3 přehrávat uměl (byl to Sony Ericsson, kde se musela také koupit redukce, mimochodem) a tak jsem tento nedostatek přestal řešit. Uznávám tedy, že moje osobní preference nějak zastiňuje objektivní nedostatek - za to se omlouvám. Game Boy Advance Micro V roce 2005 vyšla poslední hardwarová revize řady GBA. Ta se liší na pohled úplně zásadně - mikroskopizace přístroje je úžasná - jde na pohled o velice sexy mašinu. Díky tomu, že je "jen" sedm let stará, je zde vysoká pravděpodobnost, že narazíte na kus ve vynikajícím stavu. Tomu odpovídá tedy i kvalita podsvícení (s možností několika úrovní svitu), stav baterie (nabíjel jsem tak ob dva dny, ale k tomu se vrátím). Bohužel - přístroj je až nevkusně malý a nedrží se zrovna ideálně. Zdvih tlačítek A a B, stejně jako D-pad, je vyšší a podobá se původnímu NES ovladači. Hraje se na něm skvěle, není to tak tvrdé, jako SP, i když také je to trochu méně citlivé. Hlavní problém je ale samozřejmě dvojice tlačítek L a R, které nejdou mačkat bříškem prstu, ale je nutno zkroutit prsty a mačkat je špičkami. Za to tedy body dolů, přes to nejede vlak. I když je konzole samotná o něco širší, než SP, nedrží se nijak zvlášť dokonale. Konkrétně Metroid Fusion jsem na konzoli dohrál od začátku do konce, čili "nakonec jsem si zvyknul" a netrvalo to ani tak dlouho. Přesto za komfortní bych ovládání neoznačil. Nemá k němu daleko, to ne. Stejně tak méně náročné hry nejsou vůbec žádný problém. Oproti GBA a GBA SP jsem se ale nejednou přistihnul, že mi konzole hází klacky pod nohy svou neergonomií. S tímto jsem se nakonec smířil, i když skřípající zuby jsou na místě. Na druhou stranu to má jednu univerzální výhodu - GBA Micro je tak malé, že připomíná spíše přívěsek na klíče a je tady nezanedbatelná přednost, že Micro lze s sebou nosit prakticky neustále, nezávisle na tom, co máte po kapsách či v batohu. Opravdu si ho umím představit, jako permanentní součást mého cestovního outfitu. Má-li vaše oblečení kapsu na mobilní telefon, unesete i Micro. To je u handheldu více než důležitá vlastnost. Display je maličký, ale pixelart díky tomu vypadá mnohem propracovanější. Podsvícení je velice jasné, je doslova radost na obrazovku pohledět. I zvuk umí konzole podat barvitě, jak na sluchátka, tak z interního reproduktoru. Společně s měkčími tlačítky (navíc se zaoblenými hranami) je tak hraní v zásadě bezproblémové. Nebýt toho L a R, dal bych plný počet bludišťáků. Výdrž baterie je obstojná. Wikipedie uvádí 5 hodin s maximálním podsvícením a 8 hodin se středním (GBA SP umí přibližně dvojnásobek těchto hodnot, GBA ještě o polovinu více - ale samozřejmě to platí pro nové kusy). Těmto hodnotám se po těch pár letech provozu konzolka bohužel nepřibližuje. Jeden dva dny (cca 3 hodiny hraní) sice nejsou problém, ale podstatné je, že konzole nemá jasnou indikaci stavu baterie. Totiž - tlačítka START a SELECT jsou podsvícená modře, když je vše v pořádku - a pak červeně, když dochází baterie. Zní to celkem jednoznačně, jenže tu a tam diody poblikávají a není jasné, co se vlastně děje. A tak jsem nabíjel raději častěji. Celkově je koncept těchto diod prostě pitomý - běžná dvě světýlka, jako má třeba SP, jsou lepším řešením. Je tady ještě jedna dost důležitá věc. A sice - Micro je očesané o port na hraní her po kabelu a také nedisponuje zpětnou kompatibilitou s hrami z Game Boy a Color konzolí. To může být pro zapáleného hráče celkem zásadní informace. Na druhou stranu - pokud to s hraním myslíte vážně, tak stejně musíte mít i tyto staré konzole, abyste hráli tyto hry v originále. Pro běžného hráče jsou zase tyto staré hry celkem putna. Navíc - snad jediná hra, která kabel vysloveně vyžaduje, je Four Swords, které je dneska možné hrát pohodlněji na DSi/3DS. Pokud by ale člověk hledal podsvícený Game Boy Color, řekněm 1000 e na Oracle sérii a pár dalších her, tak Micro nemá šanci, bohužel. Závěr Pokud bych dneska měl ukázat prstem, který GBA si pořídit, bude to jednoznačně SP verze. Skladnost, velikost displaye i ovládací prvky jsou (po chvíli zvykání si) jednoznačně nejlepší. Faktem ale je, že sehnat SP v dobrém stavu bude obtížnější, než v případě Micro varianty. Ta má lepší display a je skladnější, ale ovládání je větší problém, než se může zdát, nemluvě o ztrátě zpětné kompatibility. Původní GBA bych doporučil pouze v případě, že narazíte na vybavený kousek (podsvícení a akumulátor), ale i tak je na dnešní dobu poněkud bachratý a těžkopádný. Takže - z druhé ruky Micro, pokud máte peníze na "mint" kondici, volte SP (a nevadí vám nutnost redukce pro sluchátka). P.S.: Nintendo DS je kompatibilní s GBA hrami, ale původní FAT konzoli bych nechtěl ze stejného důvodu, jako původní GBA. Takže zbývá Lite, který je sice prima, ale hry z něj koukají ven, protože má zkrácený Slot2. Také rozlišení displaye je jiné, takže grafika se trochu musí přizpůsobit. Technicky vzato - hledáte-li kombo konzoli pro DS a GBA hry, verze v úvahu i Lite. Pokud je kombo GB+GBC+GBA zajímavější, berte SP. Nemůžeme nevzít v potaz takže homebrew a tím pádem warez scénu pro DS, kdy je možné tyto nejstarší konzole emulovat - dohrál jsem tak pár her. Ale jako vždy platí - je to jen emulace. Pokud bych ale narazil na Lite ve vynikajícím stavu, nedivil bych se, kdyby bylo levnější, než SP v podobné kvalitě. Pak bych nad DS přemýšlel, jako čtvrté alternativě, jak hrát GBA hry.


text: Tento hotel se nachází jen kousek od veřejné dopravy s napojením na Piazzale Roma v Benátkách, letiště Marco Polo a vlakové nádraží Santa Lucia. Od 4. dubna do 30. října je za příplatek dostupná kyvadlová doprava do/z Benátek. Pokoje v hotelu Holiday Inn mají výběr polštářů a TV s plochou obrazovkou s programy Mediaset Premium. V celém hotelu je k dispozici Wi-Fi připojení. Každý z pokojů má také vlastní koupelnu s toaletou. Ubytování v hotelu Holiday Inn zahrnuje hlídané parkoviště, malé fitness centrum a moderní konferenční místnosti s přirozeným osvětlením. Přátelský personál vám rád poskytne místní, turistické i cestovní informace. V hotelu Holiday Inn se můžete ubytovat v den příjezdu od 14:00 a pokoj byste měli opustit v den odjezdu do 12:00. V případě potřeby si můžete zavazadla uschovat na recepci hotelu. Pokud byste chtěli pobyt v hotelu Holiday Inn věnovat, rádi Vám vystavíme k potvrzení poznávacího zájezdu i dárkový poukaz pro obdarovaného. Nabízíme i možnost nákupu otevřeného hodnotového voucheru například v hodnotě zamýšleného zájezdu, kdy si obdarovaný může sám vybrat destinaci, termín odjezdu, délku pobytu, spolucestující, doplňkové služby apod.


text: Ostrava zpívá gospel, neboli OZG je projekt neziskové organizace YMCA Ostrava-Poruba, která v ostravském regionu funguje už více než 20 let. Na jeho realizaci se v posledních letech významně podílí také sbor Církve bratrské v Ostravě Trojka. O kvalitách tohoto velmi neobvyklého amatérského tělesa, které funguje vždy jen pár týdnů v roce, snad nejlépe vypovídá jeho nominace na vůbec prvně vyhlašovanou Moravskoslezskou kulturní Cenu Jantar v r. 2017, kde se ocitl po boku těch nejrenomovanějších regionálních umělců a uměleckých souborů. Podstatou OZG je, jak už název napovídá, gospel, tedy přesněji gospelové koncerty. To by asi samo o sobě nebylo až tak zajímavé, ale vezmeme-li v úvahu, že tyto koncerty jsou během 4 až 5 týdnů kompletně nazkoušeny sborem skládajícím se z více než stovky (v r. 2018 dokonce stosedmdesátky) nadšených amatérů z Ostravy a okolí, kteří se sejdou pouze pro tuto příležitost na pouhých šesti až sedmi společných zkouškách, začíná se nám před očima rýsovat něco opravdu ojedinělého. Přidáme-li k tomu všemu velký band, který sbor na koncertech doprovází a ve kterém nechybí ani dechová sekce nebo poměrně výjimečné “hammondky”, je celkem jisté, že výsledek bude nepřehlédnutelný.


Nalijme si čistého vína. Jediný důvod, proč jsem při ohlášení této hry na Kickstarteru zpozorněl byl, že se mi okamžitě spustila asociace s génii z FTL, co mají na svědomí božského Dungeon Mastera. Když se pak ukázalo, že má jít dle proklamace o "rogue-like space RPG", můj zájem neochabl, jenom se trochu přetransformoval (na druhou stranu - hra opticky připomínala první titul od FTL - Sundog: Frozen Legacy. Náhoda?). Projekt na Kickstarteru si vytyčil cíl posbírat $10.000, aby nakonec získal více než dechvyrážejících $200.000. A jestli se nepletu, jde o jeden z prvních projektů Kickstarteru, který skutečně spatřil světlo světa. Za cenu pouhých $10 si můžete koupit a zahrát velice originální hru. Tímto děkuji jednomu z nejaktivnějších dárců tohoto blogu - panu Pavellovi - za jeho věcný dar! A nyní již k věci. Nejsem si jistý, proč se FTL nazývá rogue-like hrou, jelikož krom vizuální jednoduchosti hlavních prvků jsem toho nenašel zas tolik. Bez ohledu na zařazení typu hry je ale nutno uznat, že autorům se podařilo namixovat strategii, adventuru a RPG tak, jak jsem ještě nikdy neviděl. To samo o sobě je naprosto úžasné. 1000 A nyní začíná legrace. FTL je totiž naprosto dokonalá hra. Nebojím se přejít k superlativům hned v úvodní části textu, protože tohle se nedá popsat jinak, než orgastickým hýkáním. Je originální, je chytře vymyšlená, je motivující, je vrcholně hratelná, má poutavou atmosféru, má vysokou obtížnost, průhledné mechanismy a dokonce i zpracování pixelartem je přesně takové, jak se nejvíce hodí. O této hře není možné říci cokoli špatného! Hlavním kamenem FTL je herní systém, který platí jak pro hráče, tak pro počítačem ovládané protivníky. Máme k dispozici kosmickou loď, rozdělenou na několik sektorů, z nichž je každý zodpovědný za jeden lodní systém. Těch je vícero. Od lodních motorů, štítu, zbraní či lékařského křídla zde máme i systém na řízení dronů, teleportér, scanner okolí, systém řízení a tak podobně. Toto všechno je napájeno z hlavního energetického zdroje. Dojde-li k ostřejší výměně názorů, zacilujeme naše zbraně na soupeřovy systémy. Je třeba logické, že vyřazením hlavního motoru snížíme manévrovatelnost lodě. Vyřazením generátoru zase omezíme napájení všech systémů. Útokem na zbraňové systémy zase paralyzujeme možnost střelby. A tak dále, a tak podobně. Naším úkolem je tedy přelévat energii mezi systémy tak, abychom přežili. Nejsme na to samozřejmě sami. Naše posádka o různém počtu členů může v případě některých systémů přímo ovlivňovat výkonnost motoru, zbraní nebo štítů - hlavně ale posíláme naše souputníky opravovat poškozené systémy, případně bojovat s nepřáteli, co se teleportovali na naši palubu. Tu a tam vypukne na palubě požár - v ten okamžik můžeme buď poslat panáčka hasit anebo můžeme otvíráním dveří až docílit vakuum, které uhasí oheň samo - ale pozor pak na množství kyslíku! Hra je velice citlivě vyvážená. Za vyhrané souboje získáváme cenný materiál, který proměňujeme ve vylepšení lodi. Postupem času tak máme lepší štíty, lepší dveře (blokují postup nepřátel na palubě), více zbraní, více energie a tak dále. Až do tohoto okamžiku můžu referovat, že jde o vtipně nadesignovanou logickou hříčku s příchutí realtime strategie se snadno pochopitelnými, avšak nekompromisními pravidly. Popsat FTL je zhruba stejně těžké, jako popsat Tetris. Je celkem snadné vyjmenovat seznam mechanismů a jak se ovlivňují, jak kterou kostku otočit a jak ji umístit, aby člověk vyhrál. Ale chytlavost a zábavnost hry se převyprávět nedá. FTL totiž na výše naznačeném základu staví dál. Tam, kam se zatím nikdo (ani Star Trek) nevydal, tam FTL boří jednu hranici za druhou. Nám svěřená loď se zodpovídá Federaci, která v současné době bojuje s obrovským odporem rebelů. My máme 1000 na palubě citlivé informace o Veškerý vesmír se při startu hry náhodně vygeneruje (což je druhý znak, který by někdo mohl označit za typický Rogue-like prvek - ale podle mne je náhodné generování používáno v tolika žánrech, že se zdráhám odkývat toto zařazení), takže žádné naše dobrodružství není stejné. Logicky také vyplývá, že pokud nám vybuchne loď, tak konec zvonec a musíme od začátku. Žádné "load game". FTL je jako jednohubka. Velká, tučná a těžká jednohubka. Nesníte ji najednou. Ale chutná tolik, že se zakousnete znova. Jednoho dne ji porazíte. A dáte si ji znova. A znova. A znova. S každým soustem (čti: nepovedeným pokusem vyhrát, končící smrtí celé posádky a Darth Vaderem držícím plány Hvězdy Smrti) máte chuť na další. Roleplay element je vtipně implementovaný formou rozhodování se v textovém režimu, kdy můžeme tu a tam pracovat pro vesmírné piráty či otrokáře, stejně tak můžeme pomáhat nevinným civilistům a v případě příliš vysokého rizika můžeme naopak obrátit naše zraky někam do prázdna a nevšímat si. Vedle toho je zde vysoce funkční element vylepšování lodě, což má drastický dopad zejména na souboje. Ale nejen na ně! Mnoho událostí může mít odlišný průběh podle toho, v jakém stavu se nacházejí lodní systémy. Například generátor kyslíku. Na první pohled se může zdát (a je to relativně oprávněný pocit), že není potřeba tento systém nijak vylepšovat, jelikož obvykle máme dost času na opravu děr v lodi a doplnění na dýchatelnou hranici. Pokud si ale tento systém vylepšíte na maximum, přibude v některých úkolech nové, alternativní řešení, díky kterému vytěžíte z dané situace maximum. Toto se dá aplikovat prakticky na všechno. FTL nabízí relativně nízký počet herních mechanismů a ovládacích prvků. Jenže využitelnost a provázanost je vybičovaná do maxima. V jednoduchosti je zkrátka krása. Říkáte si, k čemu je vylepšení dveří na palubě lodi? Z počátku k ničemu, ale v pozdější fázi hry jde o klíčový obranný prvek. Říkáte si, k čemu jsou lepší scannery, když stačí prostě pálit na štít nepřítele? Milovníci micromanagementu rychle přijdou na to, že máte-li přehled o umístění nepřátelských vojáků nebo dokonce o jejich současném napájení jednolitvých systémů, dokážete hravě každou bitvu zvrátit ve frašku. Jenže nic není zadarmo. Na vylepšení systémů potřebujeme plnit mise a bojovat - tedy trávit relativně hodně času v každém sektoru, abychom z něj vytěžili maximum. To ale zároveň znamená, že se neúměrně zvyšuje riziko, že nás dostihnou rebelové! Nemluvě o tom, že pro skákání mezi systémy potřebujeme nějaké to palivo, které není zrovna příliš dostupné. Takže klidně vytuhneme uprostřed vesmíru, kdy musíme prostě jen čekat a vyslat nouzový signál. A doufat, že ten samý signál nezachytí lodě rebelů. Nebo Impéria. Nebo Romulanů. To podle toho, na čí straně jste. Do toho všeho si samozřejmě levelujete i svou posádku a to prostě tím, že je necháváme dělat to, v čem jsou dobří (dobrý den, pane Dungeon Master). Ze zmateného převádění panáčků od jednoho požáru k druhému dojdete celkem brzy k tomu, že je lepší cíleně cvičit toho a onoho v řízení lodi, toho v ovládání zbraní, toho v opravování a toho v bojování na blízko. Vycvičené postavy představují znatelné bonusy pro naši loď. Porovnejte se mnou. Standardní loď Kestrel má na začátku hry dvě útočné zbraně schopné současného provozu, základní schoponost manévrovat 10% (s pilotem), jeden štít, osm jednotek napájení ostatních systémů a to je asi tak všechno. Pochopitelně, že první nepřátelé nejsou zdaleka tak nebezpeční, ale i tak lze říci, že udržet se na živu je velice obtížné (ale k obtížnosti se ještě vrátím). Po několika hodinách hraní (a umírání) jsem si odemkl druhou loď Torus. S tou se mi podařilo probojovat se až na samotný konec (kde jsem nakonec zemřel kvůli banální chybě - doslova jsem se uklikl). Moje loď měla dvě "trojkové" zbraně - jednu na dočasné vyřazení nepřátelského systému bez nutnosti jej ničit, druhou na přímý útok. Dále tři různé drony - útočný, obranný a palubní ochranku. Čtyři štíty a maximální generátor, základní schopnost uhnout útoku 50%. Posádka dosáhla dvouhvězdičkové hodnocení v několika oborech (pilot přidává bonus k manévrování například), třikrát rychlejší doplňování kyslíku v případě potřeby a samozřejmě opevněné dveře, díky kterým mají potenciálně nateleportovatelní nepřátelé mají celkem smůlu. Jak dramaticky odlišně se najednou hra hraje! Pomocí vylepšených senzorů jasně vidím, který systém je pro nepřátelskou loď klíčový. Nejprve na několik desítek vteřin zablokuji například generátor štítů a vyšlu útočeného drona. Většinu útoků vykryjí moje štíty, pokud mne vůbec nepřítel zasáhne. Takže nožky na stůl a můžu čekat. Nepřátelé se občas pokusí o útěk do hyperprostoru, ale občase se také mohou vzdát. Na hře je dobré, že netrestá za svinské chování a naopak neadoruje mirkodušínovské. Teoreticky se může zdát, že když necháme nepřítele přežít, tak bude odměna větší, než když ho naférovku zničíme. Nic ale není černobílé, mnohdy se naopak vyplatí je dorazit. Krása! Jenže to je konečný stav, kdy mám 25 napájecích jednotek a nic není problém. Chvíli trvalo, než jsem si takovou loď vybudoval (přibližně dvě hodiny) a mohu říci, že během mé cesty za vítě 1000 zstvím jsem dělal i takové prasárny, že jsem vypínal přívod kyslíku, abych měl dost energie do zbraní. Díky možnosti pauzovat čas se dá taktika skutečně radikálně měnit vteřinu od vteřiny. Nyní již začínám chápat, jak se hra vlastně hraje a co od ní čekat. Mám sice pořád ještě několik hluchých míst (například - lze udusit nepřátelskou posádku vhodným otevřenám dveří vesmíru dokořán?), ale tak jako tak se mi zdá, že konec hry je na dosah. Jenže FTL nekončí pouhým dohráním. Hra je totiž velice těžká a tak ji hraju momentálně pouze na snadnou obtížnost. A máme tady spousty lodí k odemčení. A taky speciální achievementy. A diametrálně odlišné taktiky k vyzkoušení. A spoustu postav k najmutí. A nekonečný vesmír k objevování. Co více si přát? 9/10


text: 2019_30 let PP - ÚOP České Budějovice Úvod → ÚOP v Českých Budějovicích → Výstavy → 30 let památkové péče po pádu železné opony Výstava Národního památkového ústavu podává nejucelenější obraz o proměnách české památkové péče v letech 1989–2019. NOVÉ HRADY, 28. května – 30. září 2021, výstavní galerie státního hradu Nové Hrady ČESKÉ BUDĚJOVICE, 30. března – 29. dubna 2021, výstavní síň českobudějovické radnice (zrušeno z důvodu nařízení vlády v souvislosti s COVID-19) HRADEC KRÁLOVÉ, leden - únor 2021, Knihovna města Hradce Králové ZLÍN, 1. září – 30. září 2020, Krajská knihovna Františka Bartoše ve Zlíně ČESKÉ BUDĚJOVICE, 12. března – 12. dubna 2020, výstavní síň českobudějovické radnice (výstava uzavřena - COVID-19) PRAHA, leden – únor 2020, NPÚ, Liliová 219/5, 110 00 Praha PRAHA, 19. listopadu – 31. prosince 2019, Národní technická knihovna, Technická 2710/6, 160 80 Praha 6 – Dejvice V roce 2019 si připomínáme 30 let od sametové revoluce, která vedla ke společenským změnám, jež se mimo jiné výrazným způsobem promítly do stavu památkového fondu a systému péče o kulturní dědictví České republiky. Národní památkový ústav při této příležitosti připravil výstavu "30 let památkové péče po pádu železné opony", která podává doposud nejkomplexnější obraz české památkové péče po roce 1989. Na více než 800 fotografiích umístěných na sedmi desítkách výstavních panelů rozdělených do 22 témat autoři ukazují proměny stavu památkového fondu v průběhu let 1989–2019. výstavní panely ke stažení: 30 let památkové péče po pádu železné opony / Thirty Years of Heritage Care after the Fall of the Iron Curtain Proměny prezentace péče o kulturní dědictví v NPÚ / Changes in the Presentation of Cultural Heritage Protection in the National Heritage Institute Památky světového dědictví a péče o ně / World Heritage Sites and Their Protection Památkové objekty ve správě NPÚ / Heritage Sites under the Management of the National Heritage Institute Významné památky mimo správu NPÚ / Significant Monuments outside the Administration of the National Heritage Institute Památky zahradního umění / Garden Heritage Sites Péče o krajinu / Landscape Protection Sochařská díla a drobná architektura v krajině / Sculptures and Small Architectural Works in the Landscape Památková ochrana vesnických sídel / Protection of Village Settlements Chráněná území historických měst / Protected Territories of Historical Towns Církevní památky / Religious Monuments Židovské památky / Jewish Monuments Movité památky / Movable Monuments Nálezy a ztráty archeologie / Archaeology – Found and Lost Hradní zříceniny / Castle Ruins Technické památky / Technical Monuments Památky architektury 19. a 20. století / 19th and 20th Century Architectural Sights Památky ohrožené, zanikající a zaniklé / Monuments – Threatened, Disappearing and Extinct Pozn. Po předchozí domluvě je možné výstavní panely zapůjčit. (Kontakt: Bc. Eva Neprašová, NPÚ, územní odborné pracoviště v Českých Budějovicích; e-mail: neprasova.eva@npu.cz; mob. 777 454 383 ) Součástí výstavní expozice v Národní technické knihovně v Praze jsou dva trojrozměrné exponáty, jež můžeme chápat jako alegorii stavu památkové péče. Barokní socha Panny Marie Budějovické v 70. letech jen o vlásek unikla cílené likvidaci. "Provinila se tím, že stála zády k nově vystavěnému pomníku sovětského vůdce Lenina," podotýká Martin Gaži z českobudějovického NPÚ. Po roce 1989 bylo její bezhlavé torzo zrestaurováno do původní podoby a nalezlo azyl v budově Národního památkového ústavu, jen několik pár desítek metrů od svého původního umístění. Litinová socha sv. Jana Nepomuckého byla pravděpodobně z obavy před konfiskací a roztavením pro válečné účely zakopána do země v augustiniánskému konventu ve Lnářích na Strakonicku. Pietní způsob uložení a odstranění odnímatelných částí naznačuje, že se počítalo s opětovným vyzvednutím památky, ke kterému ale po dlouhá desetiletí nedošlo. V roce 2019 se ji podařilo znovu nalézt - a čeká tak na svůj "druhý život". Výstavu doplňují tři filmové dokumenty: Třicet let památkové péče, dokument z roku 1989 Proměny aneb 30 let památkové péče v jižních Čechách, dokument z roku 2019 Třicet let památkové péče, děčínský zámek z let 1991 a 2019, komparativní filmový dokument V katastrofálním stavu bylo před rokem 1989 téměř 80 % evidovaných kulturních památek. Změny nastartované po pádu režimu přinesly zlepšení ekonomické situace, rozšíření dotačních titulů i nové možnosti získání finančních prostředků ze zahraničí, což se výrazně promítlo do stavu památkového fondu i do památkové péče. Odvrácenou tváří optimisticky laděného porevolučního desetiletí však byly masivní krádeže a vývoz starožitností do zahraničí, anebo doposud trvající tlak na odstranění archeologických památek v zájmu nové výstavby. V rámci jednotlivých výstavních témat se autoři zaměřili na movité i nemovité památky ve vlastnictví státu i soukromých osob, církve, obcí a spolků. Představují památky technické, církevní i židovské, zříceniny, historická jádra měst, moderní architekturu 19. a 20. století nebo památky ohrožené či již zaniklé. Vybrané příklady prezentují úspěšné realizace obnov a záchrany památek, ale upozorňují i na problém památek nevyužitých. Výstava rovněž přináší přehled o vývoji dotačních titulů a jejich podílu na zlepšení stavu památkového fondu i o proměnách prezentace oboru péče o kulturní dědictví směrem k veřejnosti. Vernisáž výstavy "30 let památkové péče po pádu železné opony" se konala v Národní technické knihovně v Praze v úterý 19. listopadu 2019 v 17 hodin. Můžete nahlédnout do fotogalerie.... Výstava "30 let památkové péče po pádu železné opony" podává doposud nejkomplexnější, i když ne zcela vyčerpávající obraz české památkové péče po roce 1989 a svým rozsahem je jednoznačně největší počinem snažícím se toto téma uchopit a srozumitelně prezentovat širší veřejnosti. 30 let památkové péče - související akce a zprávy 30 let památkové péče Výstava 30 let památkové péče po pádu železné opony – akce Výstava Národního památkového ústavu podává nejucelenější obraz o české památkové péči po roce 1989 – zpráva


Balzám na popraskanou a ztvrdlou pokožku 30 ml Více než 200 výdejen po celé ČR, dopravné již od 29 Kč! | Prozdravi.cz Kosmetika > Holistic > Balzám na popraskanou a ztvrdlou pokožku 30 ml


text: Linux je operační systém, což je skupina programů, které vám mimo jiné umožňují komunikovat s počítačem a spouštět další programy. Operační systém se skládá z řady základních programů, které potřebuje každý počítač, aby byl vůbec schopen pracovat s různými periferiemi (např. pracovat s daty na discích a páskách, obsluhovat tiskárny, přidělovat paměť, ...), komunikovat s uživatelem a spouštět programy. Nejdůležitější částí operačního systému je jádro, což je v systému GNU/Linux právě Linux. Zbytek systému okolo jádra je tvořen nejrůznějšími programy, z nichž spousta byla napsána v rámci projektu GNU. Protože jádro samotné netvoří funkční operační systém, preferujeme pro označení takovýchto systémů termín „GNU/Linux“. (Lidé obvykle říkají „Linux“, ale mají tím na mysli GNU/Linux.) Linux byl od počátku navržen jako operační systém unixového typu s podporou souběžné práce více uživatelů, kteří mohou mít najednou spuštěno několik programů (multitasking). Na rozdíl od některých jiných operačních systémů Linux nikdo nevlastní a velkou měrou se na jeho vývoji podílí neplacení dobrovolníci. Počátky toho, co se později stalo GNU/Linuxem, sahají do roku 1984, když Free Software Foundation zahájila vývoj svobodného operačního systému podobného Unixu nazvaného GNU. Projekt GNU vytvořil úplnou sadu svobodných softwarových nástrojů použitelných s operačním systémem UnixTM a systémy Unixu podobnými, jako je třeba Linux. Tyto nástroje umožňují uživateli provádět celou škálu úloh od rutinních operací jako je kopírování nebo mazání souborů přes důmyslnou úpravu dokumentů až po zábavné programování a překlad programů. Přestože k vývoji Linuxu přispělo mnoho skupin i jednotlivců, největším přispěvatelem je stále Free Software Foundation (FSF), která nejen že vytvořila většinu nástrojů používaných v Linuxu, ale také dala vzniknout filozofii a komunitě vývojářů, bez kterých by se Linux nikdy nerozšířil. Nyní na jádře aktivně pracuje několik stovek lidí z celého světa a Linus koordinuje vývoj za pomoci několika správců jednotlivých podsystémů. Jádro Linux má své vlastní webové stránky. Informace o konferenci linux-kernel můžete najít na stránce linux-kernel mailing list FAQ. Uživatelé Linuxu mají nesmírnou svobodu ve výběru svého software — například si mohou vybrat z tuctu různých příkazových interpretů a několika grafických prostředí. Na druhou stranu je to právě tato svoboda výběru, která mate uživatele jiných operačních systémů, protože nejsou zvyklí uvažovat o příkazovém řádku nebo grafickém prostředí jako o něčem, co mohou změnit. Již zmíněné vlastnosti Linuxu spolu s jeho stabilitou a vyšší bezpečností přilákaly mnoho nadšenců a Linux se stal nejrychleji rostoucím serverovým operačním systémem. Se svou větší popularitou se později Linux začal prosazovat i ve firmách a mezi domácími uživateli.


Kód: C:40317-Gaja062-body-rabbit-62-ru EAN: 8596164050767 Kojenecké body české značky New Baby Stars pro miminka. Body je jednobarevné a posypané ... Bavlněné celorozepínací kojenecké body s dlouhým rukávem New Baby Žirafa. Body zdobí ... Originální bavlněné kojenecké body s dlouhým rukávem New Baby Brave boy. Přední stranu ... Podívej se na https://www.skonti.cz/cz-detail-902235713-detske-celorozepinaci-body-new-baby-lovely-rabbit-ruzove.html


28. 11. 2011 Skyrim v očích nespokojeného hráče Fandové Elder Scrolls, mezi které se tak trochu počítám, si za posledních patnáct let již nejspíše zvykli, že jim nepřijde, že by se vlastně dívali na chyby. Určitá skupina hráčů dokonce chápe seznam bugů za určitou přijatelnou daň, která se takto velkým hrám prostě nevyhne (což je z větší části můj případ). A některým dokonce přijde, že jsou bugy snad i záměrné, aby se hráči mohli zasmát (zdravím Kofilu). Tak jako tak, podívejme se opět upřímně sami sobě do očí a zeptejme se sami sebe. Je opravdu nemožné odstranit chyby, které si musí každý betatester všimnout a nahlásit po hodině hraní (aniž by experimentálně bugy hledal)? Anebo je to spíš tak, že na nás Bethesda pořád hází bobek a my si to necháváme líbit? Obávám se, že jde spíše o ten druhý případ. Daniel Vávra sepsal svou litanii na téma, proč nenávidí Skyrim. Budiž. Je sice směšné, že sepisování 100+ bodů věnoval evidentně více času, než Mafii 2, protože jinak by nevznikla tak ukrutná sračka. Stejně tak je směšné, že člověk, který má na kontě jednu skvělou hru (a bu 1000 diž mu to přáno) již přes deset let není schopen vyrobit něco víc, než trollící články na libovolné téma. Ale zkusme se na to podívat nezaujatě - nemá on tak náhodou pravdu? Alespoň v něčem? A co je důležitější - jak se k tomu postavit? Dle mého názoru se veškeré nedostatky Skyrimu dají zaškatulkovat do tří hlavních kategorií. (Upozorňuji, že hry jsem nahrál komicky málo na to, abych to měl zažité sám za sebe - vycházím jednak z mnoha různých diskuzí, komentářů, videí a hlavně z bohaté zkušenosti z minulých Elder Scrolls her, čili mohu srovnat (ne)inovaci). I. Závady, které Bethesda nemohla ovlivnit, převážně technického rázu. II. Závady, při kterých Bethesda nezvládla implementaci symbolických prvků, RPG elementů a gamedesignové detaily. III. Závady, které Bethesda prostě ignoruje i po patnácti letech, sedmi velkých hrách a dvaceti datadiscích. I. Technické bugy Bethesda se chlubí novým Creation Enginem, který ale upřímně řečeno působí, jakoby někdo přepsal název enginu Gamebryo v komentu prvního řádku zdrojáku (zde se pravděpodobně inspirovala u Radka Hulána a jeho tvorbou "nového vlastního softwaru" pomocí přepsání copyrightu). Nedostatky jako kolize NPC, teleportace postav do dveří, loadingy interiérů, případně toporné animace panáků - to všechno se dá přejít mávnutím ruky. Počet polygonů na scéně a jejich potenciální kombinace vytvářejí příliš velký mumraj na to, aby bylo v lidských silách vytvořit animační varianty. Jde o limitace enginu, který Bethesda sama o sobě neovlivní. Anebo? Podívejme se na druhou jedinou firmu současnosti, která si troufá na takto velké hry - Rockstar. Těm se podařilo velice slušně implementovat Euphoria engine na animaci postav do hry, že nic nevypadá toporně nebo nepřirozeně. Podařilo se jim udělat engine, který plynule přechází z interiérů do exteriérů. Disponuje slušnou fyzikou, interakcí (NPC) postav. Takže evidentně to jde! Proč Bethesda s údajně novým enginem prostě neokopírovala konkurenci? I když chápu, že celková velikost světa Skyrimu (nemluvě o tom, že hra obsahuje i širší okolí, kam se normálně nelze podívat) zásadně přesahuje velikost světa běžné GTA hry, na principu to nic nemění. Dohled do krajiny je přirozeně omezený zakřivením planety a právě RAGE engine s touto hranicí dokáže pracovat - čili proč by to nesvedl Creation Engine? Takže závěrem lze říci - buď nový engine stojí proti starému za prd, anebo jde skutečně o starý engine s novým README.TXT a Bethesda si tak uřezává pěknou ostudu, co se marketingu týče. Jak jsem ale poznamenal na začátku - toto jsou zrovna chyby, které lze pominout mávnutím ruky. Jenže pak tady máme druhou, vážnější kategorii. II. Nezvládnutá implementace symbolických prvků, RPG modelu a gamedesignové prohřešky Vtipů o Elder Scrolls, potažmo o Skyrimu, najdete po vteřině googlení tisíce. A většina z nich pramení čistě z podivné úvahy, jak a co implementovat. Již jsme si zvykli, že počítačové hry pracují s určitým modelem nadsázky, symboličnosti, kterou zkrátka přijímáme. Jenže jak se nám hry posouvají v pseudorealističnosti vpřed, dostávají tyto symbolické prvky více a více komický nádech, ačkoliv nechtěně. Mluvíme tady třeba o onom slavném kradení, které v praxi má sekundovat jistému morálnímu modelu, ale z hlediska hratelnosti se sebrání předmětu a jeho krádež absolutně neliší. Důsledky mohou být různé, ale viděli jsme, že stačí nasadit NPC hrnec na hlavu a bez okolků můžeme sbírat červeně označené předměty. Už u Oblivionu jsem se pozastavil, k čemu je ve hře vlastně ona vlastnost manuálního přeskupování předmětů. Jistě, je to f 1000 rajerská featura enginu, která zřejmě měla dokázat jeho propracovanost. Připomíná to Ultimy Richarda Gariotta, kde bylo to samé možné dělat v 2D světě. Nyní ve 3D ale docházíme k tomu, že tato featura je krom prezentace (vzpomeňte, že první videa Oblivionu v prvních sekundách demonstrovaly pohyb řetězem a lebkami) naprosto zbytečná. Je samozřejmě sexy, že se mrtvoly válejí z kopce a že je můžeme tahat za penis (ach, kéž by! To by pak omluvilo všechno!), ale v tom výsledku se tato slavná věc začala jen zneužívat a došlo tak ke karikatuře. A to hře ubírá hodně na atmosféře, na určité uvěřitelnosti. Programátoři mezi námi jistě načrtnou algoritmus, při kterém by libovolné NPC na základě vlastního výhledu usoudily, že se "děje něco nekalého" a začaly by se pídit po řešení - sundat hrnec z hlavy (HEURÉKA!), ale toto není jádro pudla. Pokud teda hráč má možnost hýbat každou sirkou, měla by Bethesda brát v ohled i reakce okolí. Přitom tady nehovoříme o limitaci enginu - ten sám o sobě bere v potaz, že postava s hrncem na hlavě skutečně nevidí a kradení je díky tomu možné, aniž by se spustila alarm fáze. Je tady možno diskutovat, do jaké míry viditelnost zpracovat - když je NPC otočená zády? Když NPC spí? Když si povídá s někým jiným? Věřím tomu, že je to velice obtížné naprogramovat, ale zároveň jsem přesvědčen, že to je možné naprogramovat. A kdo jiný, než experti na rozlehlá RPG? Moje úvaha je přitom naprosto opačná. Pokud budu chtít do své hry implementovat krádeže, tak se zamyslím, jak tento prvek odlišit od ostatních herních mechanismů a to nejen systémem morálky (což vyplývá samo o sobě z principu činu). Co kdyby prostě hra neumožňovala pohybovat každou třískou? Co kdyby krádež byla nějaká specifická minihra anebo minidungeon, nadesignovaný na důležitá místa (královské komnaty) po vzoru Thiefa? Je to jenom nápad mrzkého čecháčka a nikoho to v Bethesdě po patnácti letech nenapadlo? Podobně se dá hovořit o věcech, jako šplh koní či zabíjení draků krabem. Je úsměvné, že engine nebere v ohled téměř kolmý úhel skály, ale že někdo zapomněl z polygonů vymazat atribut pěší dosažitelnosti, je tristní (zajímavost - tyto dva prvky lze prohodit a pak se z toho stává nedostatek enginu, viz bod 1). A slavní draci? Kdo by to byl nečekal, že zrovna s nimi si hráči budou chtít nejvíce hrát. Na Youtube najdete videa, jak někdo umlátil draka pěstí, židlí nebo dokonce že draka s několika zbývajícími body zdravíčka dorazil krab, náhodně vylezvší z řeky. Chybná úvaha Bethesdy, že drak by měl být relativně snadno zabitelný, vyplave na povrch v okamžiku, když si vybavíte, kolik času a námahy jste museli investovat do souboje s libovolnou malou partou banditů. V kontextu této úvahy nepředstavují draci pro Skyrim větší nebezpečí. Matematicky je tady snadné řešení - udělat soubojovou mechaniku na základě prorazitelnosti brnění a teprve pak ubírat zdraví. Vracím se opět ke stolní hře Shadowrun, která zavedla jednotné zdraví "pro všechno", ale dimetrálně odlišné podmínky pro zranění, díky odolnosti. RPG model soubojů je díky tomu zoufale zastaralý. Zatímco v Oblivionu si byla většina nepřátel podobná, co do konzistence, implementace draků je krok mimo. Jenže v Bethesdě lpějí na tradicích a tak se prostě inspirovat jinými hrami nebudou. III. Závady, které Bethesda prostě ignoruje i po patnácti letech, sedmi velkých hrách a dvaceti datadiscích Tohle je asi nejsmutnější část všechno. Skoro všechno, co jsem tady vypsal, se totiž dá aplikovat i na ostatní hry Bethesdy. Paradoxně - Daggerfall, který byl zabugovaný převážně technicky, vychází z tohoto výčtu vlastně nejlépe, protože neměl tolik featur, na kterých by se něco dalo zkazit (a 953 ještě tam šlo bojovat z koně). Avšak s další novou hrou ze světa Elder Scrolls, potažmo nyní ze světa Fallouta, se dívám s nadějí, že Bethesdě konečně slezou koule do trenek a dodělají to, co začali. A to se bohužel neděje a jsem z toho rozladěný. Jistě, že vytvořit nový svět, questy, dialogy, příběhy - to je NESKUTEČNÁ dřina a Bethesda odvedla skvělou práci. Ale usínat na vavřínech a nechat všechno ostatní při starém? Zpracování veškerých menu a inventáře je jedním slovem děsivé, mnohem horší, než v Oblivionu. Stavy NPC jsou prakticky jen "klid" a "boj", což je od dob Dooma překonané a nechápu, proč by postavy nemohly reagovat na banální prohřešky postavy nějak rozumněji. Naskriptované dialogy často nereflektují realitu, což se dá poznat hlavně při plnění několika úkolů najednou. Kůň se chová opravdu naprosto idiotsky a pro jeho chování není moc omluvy, je to prostě lemplovina. Propadávání skrz podlahu, zasekávání se mezi kameny a další podobné vyfikundace, které jsou trademarkem Bethesdy, jsou pochopitelně přítomné i nyní. Opakování jedné věty je u NPC zřejmě oblíbený sport, protože už během tutorialu jsem chtěl někoho zabít. Nejde zabíjet úplně všechny. Systém staminy pro souboje je implementovaný naprosto žalostně, moje postava na úrovni 1 nezvládně víc, než 2x máchnout zbraní, což je i na moje gusto prostě přehnané. Ekonomický model desetinových výkupních cen je taky šíleně přehnaný a má pouze zakrýt fakt, že opět nezvládli management předmětů. Zamrzání hry, padání, zasekávání konzolí, poškozování uložených pozic - na rok 2011 jde o ostudný přístup. A takových menších i větších věcí by se dalo najít více, za těch patnáct let vývoje her si Bethesda u mne vysloužila několik sešitů poznámek, na jaké blbosti jsem narazil. A narážím na ně opět. Betatesting he pro děcka. Čili pro hráče. A neříkejte mi, že GOTY edice něco změní - jenom se přidají datadisky na DVD a bude hotovo. To je asi ta moje pointa. Skyrim je, bohužel, mezi slepými jednookým králem. Faktem zůstává, že jde o nejlepší open world RPG současnosti. A prakticky jediné. Pokud by šlo o prvotinu, tak bych se podělal až na půdu (což se mi sta 1000 lo u Daggerfallu). Jenže ono jde o hru od firmy, která má za sebou nejméně šest opravdu velkých projektů z tohoto žánru - a nějak nedokáže pochopit, že na těchto věcech záleží. Jenže - tady je ta sekundární pointa - opravdu na tom záleží? Zatímco Daniel Vávra našel nové dno své trapnosti a lze mu oponovat prakticky v každém bodě jeho "úvahy" (některé jeho výkřiky jsou obzvláštně pikantní a ukazují, že trolling prostě není pro lidi slabší inteligence) - ať už to celé myslel vážně nebo ne, či šlo jen o laciný tah na jistotu čtenosti; faktem zůstává, že Skyrim je výjimečnou hrou, nemající v současnosti obdoby a která zároveň, bohužel, s sebou nese mnoho chyb z minulých her. A dle mého názoru - naprosto zbytečně. Je čistě na naší peněžence, zda-li podpoříme Bethesdu ve vyprávění nových, zabugovaných příběhů, anebo se konečně dočkáme simulace fantasy hrdiny bez možnosti vyvádět trapné kejkle, které by hru snižovaly. Stranou nechávám, že nekoupí Skyrimu nejspíše docílíme akorát toho, že další Elder Scrolls nebudou. Ale ony budou. Přeskočím-li humbuk okolo Steamu, je Skyrim "prostě další Elder Scrolls". Je dopilovanější, promyšlenější, propracovanější, ale pořád Elder Scrolls - i v tom špatném smyslu slova. P.S.: Těším se na multiplayerový mod, kde budeme moci posílat koně do arény. 17 komentářů: "Faktem zůstává, že jde o nejlepší open world RPG současnosti" ale ale ale, Dave to ty nevies o existencii New Vegas alebo co? Skyrim je hodne dobry, v ramci celej TES serie najlepsia hra, ale na FNV to teda nema. Pretoze FNV JE open world RPG a je to sucasnost aj ked nie uplne horuca novinka. Takze Skyrim max. number 2.OdpovědětVymazat A draci, joooj to mas tak, ked z niecoho urobis "common enemy" tak to nemoze dopadnut inac, aj ked taky Chaos s 1000 trikes back uz s tymto napadom experimentoval a k degradacii "monstera" ako v Skyrime neprislo. Myslím si, že Skyrim je lepší, než FNV, i když v takto nastavené konkurenci se to blbě srovnává (FNV je přece jenom o něčem jiném). Každopádně - i number 2 je obrovské uznání.OdpovědětVymazat "zde se pravděpodobně inspirovala u Radka Hulána a jeho tvorbou "nového vlastního softwaru" pomocí přepsání copyrightu"OdpovědětVymazat Ajaj, bude žalobička. Jako dobrý příklad současného open world RPG bych uvedl Risen, který se samozřejmě s TES sérií co do velikosti nemůže měřit. Ovšem je na něm vidět, jakou cestu Piraně ušli a jak se dokázali poučit ze své série Gothic (ono je to víceméně remake Gothiců, co si budeme nalhávat; ovšem skvěle dotažený). V poměrně malém týmu (nějakých pětadvacet lidí) dokázali dát dohromady hru, která má minimum bugů (a jediným patchem opravili i těch pár zbývajících), použitelné uživatelské rozhraní, nepříliš rozhlehlý, ale zato členitý ostrov, kde i v takto malém měřítku najdete spoustu zajímavých míst, postav i úkolů. Z grafické stránky je to poněkud horší, což ale daň za vývoj v tak malém týmu.OdpovědětVymazat Dohrál jsem ho dvakrát, prolezl (snad) celý ostrov a měl z něj daleko větší uspokojení než z jakéhokoli TES (a podobné jako ze Zaklínače). "Méně je někdy více" a podle mne to pro TES skvěle sedí.OdpovědětVymazat Risen jsem nehrál teda ;). Ale obecně myslím platí, že moc velkou konkurenci Bethesda nemá. Teoreticky bych vsadil na Rockstar. Hmm jediné open rpg, obrovský svět... kdyby s tímhle šmejdem vylezl někdo jako online a jako free to play tak neřeknu ani ň...Jak se onlinovkám vyhýbám tak Guild wars nebo Rift tohle s přehledem zašlapou do země.OdpovědětVymazat Ještě jsem si vzpomněl na polskou sérii Two Worlds, která se taky snaží o otevřené RPG; první díl chtěl být konkurencí Oblivionu a Gothic 3, v čemž nebyl příliš úspěšný; druhý díl vydaný před rokem už slavil větší úspěch.OdpovědětVymazat Porovnávat to s MMORPG mi nepřijde příliš vhodné, každé se soustředí přeci jen na něco jiného. Přijde mi, že prakticky celý článek přikyvuje Vávrovi a pomrkává na něj, aby v závěru zcela otočil a řekl, že Vávra je . Trochu schizofrenie, ne?OdpovědětVymazat Tento komentář byl odstraněn autorem.OdpovědětVymazat Poznamka k Daggerfallu - ako som sa nedavno dozvedel, cely Daggerfall prakticky programoval jeden, jediny clovek (co odrazu vysvetluje vsetky tie bugy :) ).OdpovědětVymazat Zaujimave je, ze z technickych bugov som v Skyrime zatial nenarazil na ziadny. Zacali sa objavovat bugy skriptove, kedy sa neda dokoncit quest, ci nemiznu z inventara questove predmety etc. Ale padania a podobne zalezitosti, zatial nie (Steam tvrdi, ze je odohranych 110 hodin). To porovnání jsem myslel čistě technicky, jak každej se ohání tím, že tam velká hra nejde udělat bezchybně, neříkám, že MMORPG co jsem uvedl bezchybný jsou, tam je ještě víc faktorů, ale podle mě taktika vydáme to rozjebaný a ono se to časem srovná mě přijde scestná. Je mi jasný, že vývojáři v tomhle prsty nemá, ale mor dnešní doby: management.OdpovědětVymazat SKYRIM- těšil jsem se na něj jak malé děcko, a dá se řici, že mně nezklamal.OdpovědětVymazat Skyrim beru jako vylepšený Oblivion, i když jak v čem. Budu se snažit uvést pár pro a pár proti: Pro 1. Betsheda je jednou z mála společností, kdo přežily do dnešních dní, a série TES přežila a má budoucnost. 2. Zdá se, že se B. poučila z několika chyb, a napravila pár vytýkaných skutečností (nebývá vždy pravidlem). Třeba kovářství mi přijde zajímavější, než opravování z minula, otevírání zámků (minihra) je zlepšeno, na druhou stranu již od Oblivionu chybí odpasťování. Kouzla jsou použitelnější a graficky vylepšené. Inventář a pohyb v něm mi přijde lepší (hraji na PS3). Atmosféra mi více připomíná Morrowind Zabíjení draků je zábavnější než zavírání bran v Oblivionu Vylepšený level scaling. Mody budou (nebývá pravidlem u všech RPG). Lukostřeba je použitelnější a zábavnější. Některé dungeony jsou příjemně malé a mají svou logiku (např. maličká jeskyně s dvěmi medvědy poblíž divokých včel, nebo jeden zlobr podél obchodní cesty). Jedná se o offline onlinovku, céž mi maximálně vyhovuje- z časových i jiných důvodů onlinovky nehraji a nebudu hrát, a TES je asi jedinou z next gen RPG které mmě baví. (zvlášť když hraji jen na PS3 (a netbooku). Mínusy: Questy v Oblivionu mi přišly zajímavější (1. quest pro gildu bojovníků se zabíjením krys, malíř uvězněný v obraze, osvobození duše prokletého lodivoda). Nepřátelé v Oblivionu utíkali za mnou i za dveře (nyní vběhnu do tvrze, vystřelím dva šípy, uteču ven, vyléčím se ) a pak nanovo, v Oblivionu za mnou vyběhli ven a bylo hotovo. Chybí mi atletika a acrobacie. Strašně. Jízda na koni mě nik 1000 dy nebrala, a dokud nejde z koně bojovat, tak je kůň zcela zbytečný. Zabít draka je mnohdy jednodušší, než zabít medvěda. Nelze zrušit drendly fire- najmu si postavu, a když ji v boji zraním... Nebo vesnici napadne drak, já zraním nějakého přitroublého vesničana, a po zabití draka, se na mě všichni sesypou. chování NPC při krádeži. Úkol: drobný, osiřelý chlapec mi dal quest odstranit opatrovnici. Ano je sadistická, ostatní svěřenci ji upřímně nesnáší. Ale nedá se jí vyhrožovat, nebo uplatit, což bych udělal raději, než klasický kill. No nic, zavřu dveře, jedna rána sekyrou, a za chvilku se kolem mně seběhnou nadšené děti, a jásají. Seberu v místnosti co se dá, a víceméně náhodou ukradnu levanduli (asi mě ty děti hned udaly, potvory nevděčné, protože za dvě vteřiny je u mně stráž. Avšak za krádež zaplatím 1 zlatý, a vše je vyřešeno. Mrtvoly u stolu si přirozeně ani nevšimnou. Alchymie mi v Oblivionu přišla zajímavější. Stamima je špatně vyřešena. Vyvolávání je zjednodušeno- atronacha vyvolám už na nějakém 30. levlu (nebo tak nějak), v Oblivionu byl až na 100. úrovni. Plus/mínus- ještě nedokáži zhodnotit, zda je lepší zrušení hlavních a vedlejších dovedností. Stále nevím, zda zjednodušení herních mechanismů vede k větší svodobě, nebo je to úlitba širšímu hernímu publiku. Blíží se herně Skyrim více Diablu nebo RPG? No k těm mínusům...OdpovědětVymazat Akrobacie a atletika ti chybí nejspíš jen pro to, že si (rozmazlený) hráč, který v tom vidí možnost rychleji si zvýšit level, což mě právě na oblivionu štvalo, že k ničemu jinému tam nebyla. Pokud v případě boje zraníš (u toho draka) třeba vesničana, tak v žádném případě tě nikdo jiný nenapadne a ani nedostaneš pokutu (odměna na hlavu). Možná se ti to stalo, že si někoho zabil, když už drak umíral nebo byl mrtví. Co se týče těch stráží tak té mrtvoly si u mě všimnou vždy , přijdou a řeknou něco jako (Bože co se tady stalo ? ) S alchymií plně souhlasim, v oblivionu byla lepší stejně tak jako s tím vyvoláváním . Ale ty Questy jsou stejně rozmanité jako v oblivionu. Stačí jen plnit vše co se dá a uvidíš, že časem na takové questy narazíš. (Jako třeba na mluvícího psa, co je přítel Deadry 1000 a musíš ho k němu dovést, na magický brk, který musíš přinest z hlubin, zhasnout maják aby loĎ nabourala a mohl si ji okrást) to vše jsou podle mě originální nápadady. StriderCZ: Je to rok, co jsem tady psal na blogu, a tak jsem některé názory na hru poopravil.OdpovědětVymazat Ad Hellscreme: Skákání a běhání mně v Oblivionu i Morrowinndu zkrátka bavilo. Lítal jsem po kopcích jako vítr, skákal po kamenech a sledoval, jak s každým levelem , či bodíkem navíc jsou skoky delší a delší. Z nynějšího pohledu mi na Skyrimu vadí v podstatě dvě věci: Grafika: vše je jakoby zahaleno ve smogu: vše je do šeda- obloha, sníh, interiéry. Možná, že jsem divný, ale mám rád ZELENOU trávu, BÍLÝ sníh, MODROU oblohu apod.. Druhá věc: Syndrom Potěmkivovy vesnice: tak jako ve všech předchozích dílech jsou interiéry budov i dungeonů podobné jako vejce vejci. Jo tak v těch dvou bodech co si napsal souhlasím, ale pokud si trochu pohraješ s nastavením atd tak je to o něco lepší i když jen o trochu.OdpovědětVymazat Mě konkrétně nejvíce štve, že v oblivionu sem se kolikrát bavil tím, že jsem si zdobil svůj vlastní dům, pokládal talíře jídlo, cenosti do poliček atd... když to udělam teď tak polovina věcí se mi po náhrátí rozhází kvůli kolizní zóně :( Ja jsem na ten elaborad od DV, odpovedel bod po bodu, kdyby nekdo chtel poslu mailem, nemoh jsem to uverejnit, jelikoz jsem se nedopsal za x mesicu na Tiscali.. Ted je to dle Bludra zahrany, tak to zajemcum poslu.OdpovědětVymazat


Dobrý den, je mi 29let, stravuji se tak nějak normálně,alkohol nepiji, kouřím cca 10 cigaret týdně. Již 4.den pozoruji krev ve stolici jasně červená na povrchu. Samozřejmě mě ihned napadá to nejhorší. Minulý týden jsem byla s dětmi v dětské herně cca asi 5hodin a ke konci mě začalo tupě bolet v levém... Zobrazit více