Kult těla v počítačových hrách je téměř stejně starý, jako počítačové hry samy. Dalo by se dokonce říci, že vývoj tohoto kultu přesně kopíruje filmový průmysl, ovšem s určitým zpožděním díky pozdějšímu příchodu videoher jako takových a také kvůli omezenému výkonu počítačům který z počátku neumožňoval zobrazit komplikovanější obraz. Stačí ale přeskočit "nultou" generaci počítačových her (Space War, Pong atd.) a hned tady máme dvě základní rozdělení her. Hry abstraktní a konkrétní. Videoherní průmysl byl od začátku motivován průmyslem filmovým. Hry se snažili podat publiku určitý druh filmu interaktivní formou a to ať už film podle reálné licence nebo nějaký vlastní vymyšlený příběh. Jelikož filmy od sedmdesátých let (kam bych zasadil i vznik počítačových her) nabíral co se týče kultu těla na obrátkách, odráží se to prakticky identicky v herním oboru. Pokusil bych se shrnou ikony počítačového světa od historie do současnosti. První generace Hry na osmibitových počítačích byly značně omezené svou grafikou, ale již těžily z filmových licencí – tu více tu méně legálně. Jedna z prvních adaptací je bezesporu hra Superman (1978, Atari), kde létáme s nabušeným, prakticky nesmrtelným svalovcem a zachraňujeme Lois Laneovou. Grafika hry ale byla velmi slabá. Pět barev a i samotný Superman má 15 pixelů na výšku a 8 na šířku – což z něj dělá z dnešního hlediska piktogram. Conan (1984, Datasoft) je další filmovou adaptací založenou na svalnatém hrdinovi, ovšem stále ve stejné kvalitě. O kousek dál jde hra Tomarc the Barbarian (1984, Xonox), která pro zobrazení hlavního hrdiny používá více grafiky, takže jsou patrné jednotlivé končetiny, na kte 1000 rých lze rozeznat svaly. To jsme ale stále omezení hardwarem osmibitů, který se na lepší zobrazení těla zkrátka nezmohl – a to přesto, že osmdesátá léta byla bohatá na filmové a komixové adaptace – ve zkratce: Indiana Jones (1982, Atari), Batman (1986, Ocean), Sláine (1987, Martech), Robocop (1988, Dataeast) či Terminator (1990, Bethesda). Tyto hry, ačkoliv měly sporadickou herní grafiku, již byly plně založeny na sympatiích k hlavním hrdinům. Stačí se podívat na jejich krabice, když ležely vystavené v obchodě – a také většina her pro ZX Spectrum a podobné stroje měly tzv. úvodní obrazovky, které se snažily až o fotografické znázornění hrdinů z filmu. Pravý boom ale přišel s příchodem šestnáctibitových počítačů a to přesto, že v roce 1982 vychází hra Swedish Erotica: Beat'Em & Eat'Em (Mystique), kterou lze považovat za první pornografickou hru v dějinách (muž stříká ejakulát a vy jej musíte chytat ženou na opačném konci obrazovky) - ti samí autoři mají na svědomí podobné hry jako Custer's Revenge (1982, Mystique), Philly Flasher (dtto) a mnoho dalších. Tyto hry mimochodem velice dobře shrnuje AVGN, doporučuji. A ještě klasika Softporn (1981, Online Systems), které se staly svou lechtivostí základem pro celou sérii her o několik let později. Druhá generace Jako první musím jmenovat hru Barbarian (1989, Melbourne House), který se proslavil zejména na platformě Amiga, ačkoliv vyšel i pro osmibity. Díky bohaté možnosti zobrazení se můžeme kochat opravdu detailní animací, švihání mečem, nevídané skoky a usekávání končetin – to vše provádí perfektní pletenec svalů v bederní roušce. Určitě bychom měli zmínit také hru Golden Axe (1990, Sega), kde máme na výběr ze tří hrdinů. Podsaditého trpaslíka, svalnatého bruneta a velice spoře oděnou bojovnici. Rozhodně nejde o první polonahou ženskou protagonistku, ale ve své době způsobila rozruchu (ačkoliv paradoxně s ní nikdo nechtěl moc hrát). Díky příchodu EGA a hlavně VGA standardů zobrazení na osobních počítačích dochází k boomu "interaktivních filmů" - adventur. Jmenujme například hru Leisure Suit Larry (1991, Sierra), která pojednává o patáliích plešatějícího třicátníka (?), který by strašně rád přišel o panictví. Krom toho, že je hra opravdu dobrou komedií, jde o nepřímé pokračování Softpornu a hra opravdu zobrazuje ženy, které se snaží Larry zaujmout. Ovšem jde o komedii – hlavní hrdina jakoby z oka vypadl Woody Alanovi a má i kus jeho hraní nešikovnosti, takže má Larry pokaždé smůlu. Populární dílo má celkem sedm (resp. 6 – čtvrtý díl nebyl nikdy vydán) dílů a jako franchise žije Larry i dnes – formou hry Magna Cum Laude. Za ta léta se samozřejmě grafika vyvinula a Larry je dokonce trojrozměrný, avšak prakticky nikdy nepřekročil určitou hranici vkusu ve stylizované grafice. Rozhodně jde o jednu z nejznámějších postav, když se hovoří o erotice v počítačových hrách. Lucasfilm Games, jenž se časem přejmenovali na LucasArts, mají již podle názvu několik es v rukávu. Krom licence na Hvězdné Války disponují také Indiana Jonesem – série her s tímto hrdinou byly jedny z nejúspěšnějších a v jedné z posledních instancí (Indiana Jones and the Fate of Atlantis, 1992, LucasArts) má Indy dokonce sličnou asistentku Sophii. Že to mezi nimi jiskří není třeba dodávat, dokonce mám pocit (nepodložený), že hra obsahuje první polibek v dějinách počítačových her (určitě jde o prvotinu ve VGA 1000 grafice). Hry stavějící na krásných ženách (i když erotičnost byla spíše vedlejším produktem, nikoliv hlavním motivem) ovšem vzniklo mnohem více. Proč neudělat hru dle symbolu tělesné krásy – Barbie (1991, Hi-Tech Expressions). Elvira (1990, Horrorsoft) je licencovaná dle prsaté herečky. Jill of the Jungle (1992, Epic) – hra s primitivní grafikou je zajímavá tím, že po vydání tří dílů vychází kompilace, na jejíž krabici je více než vyzývavá žena v oblečení ála Tarzan. Zkrátka vše tíhlo k tomu, že nahota či spíše dokonalost těla (a násilí pochopitelně) ovládne herní průmysl – ostatně jako všechno. Záměrně jsem vynechal Japonsko, neboť to má ke kultu těla velice blízko s vlastním přístupem. Ačkoliv se ženy v japonských hrách objevují velmi často, jde v drtivé většině o manga zobrazení, kde se snoubí cudnost a vyzývavost v jednom. Ale jmenujme alespoň něco – Metroid (1986, Nintendo) je střílečka s panáčkem v bojovém skafandru, který až na úplném konci hrdina odloží, aby se zjistilo, že tvrdá slupka skafandru skrývala vnadné tělo Samus Aran, lovkyně lebek, v přiléhavém modrém trikotu. Velmi specifickou je i hra Princess Maker (1991, Gainax), která je celá o výchově malé princezny v dospělou ženu. Nejde ale o pouhé lepší tamagotchi, ale o komplexní simulátor, kdy můžete z princezny vychovat bojovnici, političku, kuchařku, kouzelnici – na co si jen vzpomenete. Netřeba dodávat, že je vše podkresleno odpovídající grafikou, které je dost a dost. A kdo vychová štíhlou vysokou blondýnu, dostane body navíc. Třetí generace V roce 1994 je založena organizace ESRB (Entertainment Software Rating Board), která si dala za úkol prosadit na krabice s hrami určitou známku, pro jako věkovou kategorii je hra vhodná. V potaz se bere cokoli – výskyt alkoholu či drog ve hře, sexualita, násilí, vulgární jazyk a tak dále. Celým problémem ale je to, že hry s nejvyšším ratingem „AO“ (Adults Only – hry pro starší 18ti let) jsou na tzv. černé listině a je prakticky nemožné je prodávat. Je to tím, že největší obchodní řetězce světa (Walmart v čele) odmítly distribuovat hry s ratingem AO. To je také důvod, proč je drtivá většina her pro dospělé ve skutečnosti z velké části trapné – cenzura funguje. A ve hrách to funguje stejně, jako ve filmech. Nevadí ani tak potoky krve a násilí, ale stačí jedna bradavka a AO Vám visí nad hlavou. Jelikož je herní průmysl závislý na komerci, od roku 1994 existuje pouhých 25 her, které dostaly rating AO (a to některé z nich byly těsně před vydáním nebo dodatečným patchem zcenzurovány, aby se dostaly do prodeje). Že od té doby vyšlo tisíce her není třeba dodávat. Každopádně začátkem devadesátých let došlo k technologické revoluci na poli médií – CD-ROM. Herní firmy nad 1000 šené a posedlé „neomezenou“ kapacitou blyštivého kotoučku udělaly to, co musely. Začaly na CD cpát sáhodlouhé filmové sekvence a vznikl zcela nový druh her, který ovšem velice rychle zanikl. Pojem interaktivní film (který používám v dobrém smyslu slova výše) získal tak pejorativní nádech – ono šlo doopravdy o filmy, do kterých jsme měli možnost tu více a tu méně zasahovat. Film si ale žádá herce, takže došlo na krátkou dobu ke splynutí žánrů. Většina těchto her měla velice špatnou úroveň a proto se snažily zaujmout jak to jen šlo. Například námětem – Voyeur (1994, Interplay), fotografování lidí v choulostivých situacích (obvykle erotických nebo sadomasochistických). Panic in the Park (1995, Midway) byl zase zajímavý hlavní protagonistkou – Erika Eleniak – známá ze seriálu Baywatch. Angel Devoid (1996, Mindscape) – první „Matrix“ design ve hrách – latexové sestřičky v nemocnici i barmanky v hospodě. Ještě bych zmínil Daedalus Encounter (1995, Virgin), kde hlavní roli ztvárnila modelka Tia Carrere – a je na co koukat! Naštěstí se dá říci, že rokem 1996 tato éra skončila stejně rychle, jako začala. Hry si tak zachovaly svou tvář a příchod nové technologie dal autorům her do rukou nové prostředky pro seberealizaci. Přesto se nedá říci, že lze házet všechny tyto hry do jednoho pytle – vznikly i dobré hry, kde filmové sekvence hrají velkou, byť ne jedinou roli a kde reální herci odvádějí dobrou práci. Phantasmagoria (1995, Sierra) na sedmi nosičích přináší hrdinku ve vytahaném svetru (ale jinak sexy) jménem Adrienne, kterou hraje Victoria Morsell – bohužel neznámá televizní hvězdička. Mnohem zásadnější je ale Gabriel Knight 2: The Beast Within (1995, Sierra), kde herci Joanne Takahashi a Dean Ericsson předvedou první nafilmovaný sex v dějinách her. Obě zmíněné hry lze zařadit mezi to nejlepší, co éra intera 1000 ktivních filmů přinesla. Čtvrtá generace Rozvoj trojrozměrné grafiky společně s grafickými akcelerátory znamenal velké změny na poli zobrazování – svým způsobem šlo o návrat ke kořenům. Podobně jako v první generaci her, dostali grafici do rukou novou možnost, jak s vyjádřit, ale nedovedli s ní ještě příliš dobře zacházet. První pokusy byly neslavné, ale pak přišel Tomb Raider (1996, Eidos) a Lara Croft vytyčila směr. Toto jméno zná každý, už jenom pro sérii filmů s Angelinou Jolie, každopádně je dneska roztomilé se podívat na tuto prvotinu, kde je hlavní hrdinka přece jen dosti hranatá a nevzhledná (o nedostatečných proporcích nemluvě). Přesto hra kombinovala vedle herní grafiky také počítačem vygenerované videa, kde je Lara Croft „v plné kráse“, takže naše (zejména mužská) fantazie si do zubaté grafiky promítne ten správný obrázek. Lara Croft se stala nejvýznamnější ikonou šovinismu ve hrách. Krom toho, že úspěšná hra dostala mnoho (více-méně úspěšných) pokračování, dostala se Lara jako první a asi i poslední virtuální osoba na stránky časopisů (dokonce prestižní magazín Face) – a to vše jenom díky jejímu notně idealizovanému vzhledu, který z Barbie dělá prodavačku v samoobsluze. Zajímavé také je, že ještě před Angelinou Jolie měla Lara mnoho svých dvojnic v reálném světě – ať už profesionální modelky nebo jen dívky, které jí byly nápadně podobné. Tyrkysové plavky, šortky a dvojice pistolí v kombinaci se sexy pohledem skrz tmavé brýle se stal symbolem, který dneska vyústil v 24 pokračování a kompilací se současnou špičkou – remakem prvního dílu k desátému výročí začátku ságy. Pak už to šlo ráz na ráz. Drakan (1999, Psygnosis) s půvabnou Rynn ve fantasy kožešině (samozřejmě připomíná nejvíce vitrínu), Space Bunnies Must Die! (1998, Ripcord) s Allison, která přesně kopíruje pin-up girls padesátých let, Parasite Eve (1998, Square) se sličnou detektivkou, Longest Journey (1999, Funcom) s atraktivní studentkou, ale třeba i Xena (1999, Electronic Arts) se dočkala několika her, které byly přesně o tom, o čem seriál. Ačkoliv se všechny zmíněné hry orientovaly na trojrozměrnost, nebyly zdaleka jediné. Jmenujme určitě ještě Lula: The Sexy Empire (1998, Take 2), což byla strategická hra z pornoprůmyslu ve výtečné kreslené grafice – další nepřímá pokračování se však bohužel nepovedly (a byly již 3D). Mimochodem je to jedna ze zmíněných pětadvaceti her, která dostala (a přežila) rating AO – od 18ti let. Ale nejenom ženami je živ herní průmysl. Například James Bond je velmi vděčnou postavou, která dala vzniknout hře Golden Eye 007 (1997, Nintendo), jedné z nejlépe hodnocené her historie. Máme tady Sama Fishera ve Sprinter Cellu (2002, Aspyr) nebo neohroženého Solid Snake ze série Metal Gear Solid (1998, Konami) – ve všech případech jde o krásné a silné muže, kteří nemají problém se sebevědomím. Vystavují na odiv buď svaly nebo hbitost – ideální sen pro hráče trávící většinu času v křesle. Bohužel – ať už je to příčina nebo důsledek – ženy nehrají příliš počítačové hry, proto se mužští protagonisté orientují spíše na tvrdost nebo um, než že by byli „hezky pěkně vidět“. Oproti tomu žen je ve hrách plno – Heavy Metal Fakk 2 (2000, Gathering of Developers) na bázi komixu má hlavní hrdinku inspirovanou pornoherečkou Julií Strain, ale i třeba Return to Castle Wolfenstein (2001, Activision) obsahuje několik modelů nacistických žen, které bych se nebál zařadit mezi fetišistické modly. Jedna ze zajímavých žen je také Elexis Sinclair ve hře Sin (1998, Activision), která chodí v plavkách i do práce. Mimochodem – ve hře více hráčů je možné hrát přímo za její osobu s je krásně vidět, jak je rozdílný herní a filmový model postavy - z přehnaného sexuálního symbolu se stává o 1000 šklivá hranatá postava. Fantazie pracuje. Pátá generace – současnost Situace je v současnosti vyhrocená až téměř k extrému. Výkon herních zařízení dosahuje téměř úrovně, kdy můžeme začít hovořit o fotorealismu. Na principu kultu ženského těla ve hrách je plejáda her, které umožňují nadrženým hráčům podat tělo v dokonale trojrozměrném pojetí s možností si natáčet libovolně kameru, zoom, nasvícení, oblečení – vše dle libosti – je tedy daleko překročena vyjadřovací schopnost pouhé pornografie známé z fotografií nebo filmů. Za jednu z nejméně pokryteckou „her“ považuji sérii „Virtual Hottie". Nejde vlastně ani tak o hru, jako o projekt, kde je možné si vytvořit virtuální postavičku a s ní provádět nejrůznější sexuálně orientované činnosti s plnou svobodou nastavení okolí, kamery, výbavy – a to vše dokonce s podporou online komunikace. Zajímavostí je, že si za peníze můžete stáhnout profesionální modely celebrit či fiktivních postav – pro Vaše potěšení cokoli. Pravé orgie pak nastávají u tzv. bojových her. Ty jsou zajímavé hlavně tím, že se na scéně pohybují obvykle pouze dvě postavy. To dává autorům do rukou možnost tyto postavy velice pěkně prokreslit. Například Tekken 5 (2005, Namco) obsahuje třicítku hratelných postav, z toho šest ženských, u kterých příroda vnadami nešetřila – a jsou to často také nejoblíbenější postavy obecně. Soul Calibur 4 (2008, Namco) je operou naddimenzovaných krásek. O krok dále jde série Dead or Alive (1998, Tecmo), která přináší revoluční novinku – houpající se poprsí u dívčích charakterů. Popularita této série vyústila dokonce v hru Dead or Alive: Xtreme Beach Volleyball (2003, Tecmo), kterou lze popsat jako „hromadu nahých naolejovaných žen předvádějících se před kamerou“. Každopádně nejdál jsou Rumble Roses (2004, Konami) – ryze ženský wrestling s natolik silným sexuálním kontextem (přecházející z latexu přes fe 1000 tiše až po masochismus) a s natolik přeceněnými modely postav, že i šovinista zrak odvrací (zápasy v bahně included). Rozvoj grafiky ve hrách se odráží naprosto všude. Srovnat současný model Tomb Raidera s tím prvním je jako srovnávat velblouda s automatem na hašlerky. Dneska je již nemyslitelné, aby se propagační materiál obešel bez modelky – ať už má jít o postavu ve hře nebo ne – tělo a sex prodává. Na největší herní výstavě E3 (každý rok v Atlantě) je dokonce extra specializace, tzv. „booth babes“ – dívky ze stánku. Ty se prezentují okolo her často téměř nahé a je lhostejno, zda jde o hru sportovní, simulátor jízdy na krávě nebo horror – je jich naprostá většina a dokonce se spekulovalo o tom, že v příštím ročníku E3 budou booth babes zakázány. Zřejmě mají pořadatelé dojem, že tam novináři i veřejnost nechodí kvůli hrám. Modelek je kolem her opravdu velké množství, srovnatelné s autosalony nebo premiérami filmů. Nezřídka je jejich práce dokonce interaktivní – třeba že v rámci prezentace hry spolu dvě modelky zápasí v bahně – přímo na place v hlavním hangáru výstavy. Budoucnost je v tomto směru poměrně předvídatelná. Kult těla vázaný na přirozenou lidskou sexualitu je díky interaktivní složce videoher velmi zřetelný a nepokrytý, podobně jako například u filmů. Jedinou „brzdou“ je tedy rating jednotlivých titulů, jedině díky tomu nám autoři her předkládají lacinější a lacinější produkty, falešně nazývanými hrami pro dospělé. "Když nevíme, jak hru vylepšit, vrazíme tam sex" - taková série Need for Speed by mohla vyprávět.


source: wikipedia

text: Středočeský kraj je samosprávný celek České republiky ve středních Čechách, který je co do územní rozlohy i počtu obyvatel největším českým krajem. Na rozdíl od ostatních krajů nemá své sídlo umístěno na vlastním území, ale je jím hlavní město Praha, které má status samostatného kraje a které je Středočeským krajem zcela obklopeno. Největším městem ležícím na území Středočeského kraje je Kladno. Středočeský kraj a Praha jsou jediné dva samosprávné kraje, jejichž území bývalo shodné jako u dříve vzniklých a již zrušených územněsprávních krajů. Do značné míry se Středočeský kraj kryje s územím někdejšího Pražského kraje existujícího v letech 1949–1960. Území a podnebí Středočeský kraj leží uprostřed Čech. S rozlohou 11 014,5 km2 tvoří téměř 14 % území Česka a řadí se na první místo v zemi (je cca 1,9krát větší, než je průměrná rozloha kraje). Po roce 2010 se kraj stal zároveň nejlidnatějším celkem v Česku: žije zde obyvatel. Počet obyvatel kraje narůstá stěhováním z ostatních krajů republiky a zejména vlivem suburbanizace – stěhováním z Prahy do okresů obklopujících hlavní město. Kraj zcela obklopuje hlavní město Prahu a dále sousedí na severu s územím samosprávného Libereckého kraje, na severovýchodě s Královéhradeckým krajem, na východě s Pardubickým krajem, na jihovýchodě s krajem Vysočina, na jihu s Jihočeským krajem, na jihozápadě s Plzeňským krajem a na severozápadě s Ústeckým krajem. Zároveň sousedí s územními kraji Jihočeským, Západočeským, Severočeským a Východočeským. Územně náleží k Českému masivu, který je jednou z nejstarších částí evropské pevniny. Krajinný reliéf přechází z rovinatého severu v blízkosti toku Labe ve vrchovinnou jižní a jihozápadní část kraje. Nejvyšším bodem území je brdský vrchol Tok v okrese Příbram, nejnižším je hladina Labe v okrese Mělník. Podnební poměry středních Čech jsou závislé na nadmořské výšce a terénu. Kraj patří do mírné (spíše suché) teplé oblasti. Na západě je srážkový stín Krušných hor. Nejtepleji je v dolním Povltaví, nejchladněji je v Brdech, kvůli kterým se také na Příbramsku projevuje srážkový stín. Nejvyšší srážky: Ondřejov, nejnižší: Velké Přítočno. Historie Středočeský kraj jako další územněsprávní jednotku ČSSR vytvořil k 1. červenci 1960 zákon o územním členění státu č. 36/1960 Sb. ze dne 11. dubna téhož roku, a vyjmenoval 12 jeho nových, větších okresů. Až do roku 1990 měl kraj volený orgán, krajský národní výbor. Poté až do roku 2000 krajské zřízení v České republice neexistovalo, kraj byl pouze územní jednotkou. Samosprávný Středočeský kraj byl zřízen spolu s dalšími samosprávnými kraji na základě článku 99 a následujících Ústavy České republiky ústavním zákonem č. 347/1997 Sb., o vytvoření vyšších územních samosprávných celků, který stanoví názvy krajů a jejich vymezení výčtem okresů (území okresů definuje vyhláška ministerstva vnitra č. 564/2002 Sb.) a pro vyšší územní samosprávné celky stanoví označení „kraje“. Kraje definitivně vznikly 1. ledna 2000, samosprávné kompetence získaly na základě zákona č. 129/2000 Sb., o krajích (krajské zřízení), dne 12. listopadu 2000, kdy proběhly první volby do jejich nově zřízených zastupitelstev. Toto krajské členění je obdobné krajům z let 1948–1960, zřízených zákonem č. 280/1948 Sb. Středočeský kraj je, stejně jako hlavní město Praha, jedním ze dvou případů v České republice, kdy se územní kraj svým názvem i územím shodoval se samosprávným krajem. Územní Středočeský kraj byl spolu s ostatními zrušen k 1. lednu 2021, zůstal tak již jen samosprávný kraj. Jde o jediný ze samosprávných krajů v České republice, který se ani původním názvem nejmenoval podle svého krajského města, a je navíc jediným z krajů České republiky, který má své sídlo mimo své vlastní území K 1. lednu 2016 se území kraje zmenšilo o 10 katastrálních území ze zrušeného vojenského újezdu Brdy, která byla připojena k obcím Plzeňského (a zároveň Západočeského) kraje: Okres Rokycany (7 katastrálních území, 11 budov, 21 obyvatel): Dobřív v Brdech (rozloha 15,001008 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Dobřív Mirošov v Brdech (rozloha 2,088398 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Mirošov Skořice v Brdech (rozloha 20,013659 km2, 9 budov, 21 obyvatel – jde zejména o osadu Kolvín) k obci Skořice Strašice v Brdech (rozloha 26,901687 km2, 2 budovy, 0 obyvatel) k obci Strašice Štítov v Brdech (rozloha 1,324276 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Štítov Těně v Brdech (rozloha 15,873074 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Těně Trokavec v Brdech (rozloha 0,169004 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Trokavec Okres Plzeň-jih (3 katastrální území, 0 budov, 0 obyvatel): Borovno v Brdech (rozloha 0,965899 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Borovno Číčov v Brdech (rozloha 3,326621 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k části Číčov města Spálené Poříčí Míšov v Brdech (rozloha 2,221332 km2, 0 budov, 0 obyvatel) k obci Míšov Členění kraje Okresy Kraj je vymezen územím 12 okresů: Benešov, Beroun, Kladno, Kolín, Kutná Hora, Mělník, Mladá Boleslav, Nymburk, Praha-východ, Praha-západ, Příbram a Rakovník. Rozlohou je největší okres Příbram (15 % rozlohy kraje), nejmenším okresem je Praha-západ (5 % rozlohy kraje). V roce 2005 bylo na území kraje 1146 obcí. Největší počet obcí je soustředěn v okrese Mladá Boleslav (123 obcí) a nejmenší počet obcí má okres Mělník (69 obcí). Okresy jsou jednotkou územního členění státu a územními obvody některých státních institucí. Správní obvody obcí s rozšířenou působností Okresní úřady v Česku k 31. prosinci 2002 ukončily svoji činnost. Samosprávné kraje se pro účely přenesené působnosti státní správy od 1. ledna 2003 člení na správní obvody obcí s rozšířenou působností a ty se dále člení na správní obvody obcí s pověřeným obecním úřadem. Seznam měst a obcí s rozšířenou působností Okres Benešov: Benešov, Vlašim, Votice Okres Beroun: Beroun, Hořovice Okres Kladno: Kladno, Slaný Okres Kolín: Kolín, Český Brod Okres Kutná Hora: Kutná Hora, Čáslav Okres Mělník: Mělník, Kralupy nad Vltavou, Neratovice Okres Mladá Boleslav: Mladá Boleslav, Mnichovo Hradiště Okres Nymburk: Nymburk, Poděbrady, Lysá nad Labem Okres Praha-východ: Brandýs nad Labem-Stará Boleslav, Říčany Okres Praha-západ: Černošice Okres Příbram: Příbram, Dobříš, Sedlčany Okres Rakovník: Rakovník Obyvatelstvo K 1. lednu 2020 měl Středočeský kraj 1 385 141 obyvatel. Nejlidnatějším okresem Středočeského kraje byl okres Praha-východ se 185 178 obyvateli a ve většině okresů žilo přes 100 tisíc obyvatel. Naopak populačně nejmenším byl okres Rakovník s 55 562 obyvateli. Hustota zalidnění byla nejvyšší v okresech Kladno, Praha-východ a Praha-západ, kde přesáhla hodnotu 200 obyvatel na km2. Všechny tyto okresy mají intenzivní sociálně-ekonomické vazby na Prahu a do jisté míry tvoří metropolitní zázemí hlavního města. Naopak nejnižší hustota zalidnění byla v okresech Rakovník, Benešov, Příbram a Kutná Hora, kde hustota zalidnění ani zdaleka nedosahuje 100 obyvatel na km2, což je dáno hlavně hornatým a zalesněným charakterem těchto oblastí. Samospráva kraje Politická situace Středočeský kraj je ovlivněn blízkostí Prahy, zejména v posledních letech se sem Pražané ve větší míře stěhují, což ovlivňuje celkovou demografii. V minulosti byl kraj sídlem těžkého průmyslu (zejména města Kladno a Příbram), v posledních letech se však zaměření těchto měst výrazně obměnilo. V minulosti se kolem vedení kraje objevovalo velké množství kauz, ať už zde vládla jakákoli strana. V prvních osmi letech existence kraje zde byl hejtmanem zástupce ODS Petr Bendl, kterému bylo později vyčítáno přiklepnutí dotace pro malé a střední podniky miliardáři a pozdějšímu politikovi Andreji Babišovi. V roce 2008 nastoupil do vedení kraje David Rath z ČSSD, jehož působení bylo zakončeno rozsáhlou policejní razií, sám hejtman Rath byl zatčen a později odsouzen za přijetí úplatku. Kritizován byl rovněž jeho nástupce Josef Řihák z ČSSD. Další kauzy přišly s příchodem hejtmanky Jaroslavy Pokorné Jermanové z hnutí ANO. Ta se stala ve své době patrně nejkritizovanější a nejkontroverznější hejtmankou v celé České republice. Vyčítány jí byly statisícové odměny pro úředníky, jejichž jména odmítala zveřejnit, předání služebního auta svému manželovi za účelem cest do práce, podání trestního oznámení na záchranářku, která kritizovala nedostatek roušek v době koronavirové krize, nebo předání zakázky na ořezání stromů u silnic šéfkuchaři, který navíc toto ořezání, za které dostal zaplaceno, podle odborníků nikdy neprovedl. Předmětem jistých smíšených pocitů byla rovněž dlouholetá účast KSČM na vládě. V krajských volbách v roce 2020 se stal Středočeský kraj jakýmsi průkopníkem nové politické reality, kdy se do zastupitelstva dosavadní vládní ČSSD a KSČM vůbec nedostaly, hnutí ANO pak skončilo až na třetím místě, ačkoli ve většině českých krajů zvítězilo, volby vyhrálo hnutí STAN. Podle některých politologů se ve středních Čechách těší hnutí Starostové a nezávislí, kteří už v roce 2016 skončili ve volbách druzí a v roce 2020 už krajské volby vyhráli, stoupající podpoře, kraj lze označit za jejich „baštu“. Seznam hejtmanů Petr Bendl (ODS), 2000–2008 David Rath (ČSSD), 2008–2012 Zuzana Moravčíková (ČSSD), 2012 Josef Řihák (ČSSD), 2012–2014 Miloš Petera (ČSSD), 2014–2016 Jaroslava Pokorná Jermanová (ANO), 2016–2020 Petra Pecková (nestr./STAN), od 2020 Rada kraje Hospodářství Poloha Středočeského kraje významně ovlivňuje jeho ekonomickou charakteristiku. Úzká vazba s hlavním městem a hustá dopravní síť činí polohu kraje mimořádně výhodnou. Naopak zřejmá nevyváženost vztahu Prahy – metropole celorepublikového významu – a středních Čech – periferie Prahy – je pro kraj nevýhodou. Tato skutečnost, stejně jako absence krajského města jako správního centra regionu, do určité míry limituje rozvoj kraje. Kraj je pro Prahu významným zdrojem pracovních sil, doplňuje pražský průmysl, zásobuje Prahu potravinami, poskytuje Praze svůj rekreační potenciál. Doprava Středočeský kraj má kromě Prahy nejhustší, ale také nejpřetíženější dopravní síť na území Česka. Přes území kraje vedou do hlavního města historicky radiálně uspořádané hlavní železniční i silniční tranzitní sítě. Své zastoupení v kraji má i vodní doprava. Jedinou vodní cestu v Česku pro vnitrostátní i mezinárodní přepravu představuje v současné době Labsko-vltavská vodní cesta, přibližně 3/4 její délky procházejí územím kraje. Průmysl Stěžejními průmyslovými odvětvími jsou strojírenství, chemie a potravinářství. Škoda Mladá Boleslav se stala podnikem celostátního významu. Několika významnějšími podniky je zastoupeno i sklářství, keramika a polygrafie. Ústup zaznamenaly dříve tradiční obory těžba uhlí, ocelářství a kožedělný průmysl. Ve srovnání s odvětvovou strukturou zaměstnanosti v Česku je v kraji nadprůměrně zastoupena průmyslová výroba a zemědělství, naopak podíl stavebnictví a služeb na celkové zaměstnanosti je nižší, oblast služeb však vykazuje v posledních letech progresivní růst. Zemědělství Pro Středočeský kraj je charakteristická rozvinutá zemědělská i průmyslová výroba. Zemědělská výroba těží z vynikajících přírodních podmínek v severovýchodní části kraje, kraj vyniká hlavně rostlinnou výrobou – pěstováním pšenice, ječmene, cukrové řepy, brambor, v příměstských částech ovoce, zeleniny a okrasných rostlin. Rozvíjí se pěstování energetických plodin, zejména řepky olejné. Příroda a historické památky Na území Středočeského kraje se nachází množství významných historicky cenných památek a několik chráněných krajinných oblastí. Největší koncentrací památek se vyznačuje město Kutná Hora, které bylo v roce 1995 zapsáno do Seznamu světového kulturního dědictví UNESCO. Nejcennější přírodní oblast kraje představuje CHKO Křivoklátsko, která figuruje na seznamu biosférických rezervací a která je jedním ze dvou adeptů na vyhlášení nového národního parku. Mezi další významné oblasti patří CHKO Kokořínsko, Český kras, Český ráj, Blaník a nejnovější CHKO Brdy. Vodní toky Zajímavosti Kuriozitou kraje je, že se zde v okresech Kolín a Kutná Hora nachází několik dvojic obcí, jejichž názvy se od sebe liší jen římskou číslovkou: např. Břežany I a Břežany II. Poštovní směrovací čísla míst ve Středočeském kraji začínají číslicí 2. Čísla dopravních závodů ČSAD KNV Praha v Praze a ve Středočeském kraji začínala číslicí 1. Partnerské regiony Porýní-Falc, Německo Opolské vojvodství, Polsko Burgundsko, Francie Odkazy Reference Související články Mikroregiony ve Středočeském kraji Seznam hradů ve Středočeském kraji Seznam rozhleden ve Středočeském kraji Seznam zámků ve Středočeském kraji Seznam tvrzí ve Středočeském kraji Externí odkazy Krajský úřad Mapový portál Středočeského kraje Středočeská centrála cestovního ruchu Kraje v Česku (od roku 2000) Český lev ve znaku


text: Termín supernova nebo výbuch supernovy (exploze supernovy) se v astronomii vztahuje k několika typům hvězdných explozí, kterými vznikají extrémně jasné objekty složené z plazmatu, jejichž jasnost nakonec v průběhu týdnů či měsíců opět o mnoho řádů klesá. K explozi vedou dvě možné cesty: - jedná se o masivní hvězdu, která ve svém jádře syntetizovala takové množství železa nezpůsobilého jaderné fúze, že se gravitačně zhroutí pod silou své vlastní gravitace, jejíž působení již nevyrovná utlumená fúzní reakce. - jedná se o bílého trpaslíka, který nahromadil materiál od svého hvězdného průvodce, dosáhl Chandrasekharovy meze a prodělal termonukleární explozi. V obou případech výsledný výbuch supernovy rozmetá obrovskou silou většinu nebo všechnu hmotu hvězdy. Exploze vytváří rázovou vlnu, která se šíří do okolního prostoru, interaguje se zbytky supernovy a mezihvězdnou hmotou. Nejznámějším příkladem tohoto procesu jsou zbytky SN 1604, které lze vidět na obrázku. Exploze supernov jsou jedním ze zdrojů všech prvků těžších než železo ve vesmíru. Dalším zdrojem jsou kolize neutronových hvězd. Například všechen zinek, zlato a uran byly syntetizovány při explozi supernov nebo kolizí neutronových hvězd před miliardami let. Supernovy vnášejí do mezihvězdné hmoty těžké prvky a obohacují tak molekulární mračna, která jsou dějištěm tvorby nových hvězd. Činnost supernov významně ovlivnila složení sluneční soustavy a umožnila tak nakonec život na Zemi, jak ho známe. Výbuch supernovy je provázen obrovskými teplotami a za jistých podmínek mohou fúzní reakce během vrcholné fáze vyprodukovat některé z nejtěžších prvků, jako je kalifornium. Podstatu jevu i samotný název „supernova” poprvé představili veřejnosti Fritz Zwicky a Walter Baade na přednášce na Stanfordově univerzitě 15. prosince 1933. Původní výraz nova (latinsky (stella) nova, „nová (hvězda)“) označoval obdobný jev, který byl pozorován jako nově vzniklá jasná a krátce svítící hvězda na nebeské sféře. Zažitý termín nova se nezměnil ani po zjištění, že se nejedná o novou hvězdu, ale o fázi ve vývoji hvězdy na konci jejího života. Předpona „super“ odráží skutečnost, že při výbuchu supernovy se uvolňuje mnohem více energie; předpokládané největší supernovy se nazývají hypernovy. Klasifikace Když se astronomové snažili porozumět explozím supernov, klasifikovali je podle čar různých chemických prvků objevujících se v jejich spektru. Dobrý popis těchto tříd poskytuje anglická publikace „Optická spektra supernov“ od Filipenka (Annual Review of Astronomy and Astrophysics, Volume 35, 1997, pp. 309-355) Základním prvkem rozdělení je přítomnost nebo nepřítomnost čáry vodíku. Pokud spektrum supernovy obsahuje čáru vodíku, je klasifikována jako typ II, jinak jde o typ I. Kromě těchto skupin existují podrobnější dělení podle přítomnosti jiných čar nebo tvaru světelné křivky. Shrnutí Typ I Žádné Balmerovy čáry vodíku Typ Ia Čára Si II na 615,0 nm Typ Ib Čára He I na 587,6 nm Typ Ic Slabé nebo žádné čáry hélia Typ II Má Balmerovy čáry vodíku Typ II-P Plochá světelná křivka Typ II-L Lineární pokles světelné křivky (závislost magnitudy na čase) Typ Ia Supernovy typu Ia postrádají hélium a obsahují ve svém spektru absorpční čáru křemíku poblíž světelného vrcholu. Podle nejvíce akceptované teorie je tento typ supernov výsledkem procesu, při němž uhlíko-kyslíkový bílý trpaslík shromažďuje hmotu z blízkého hvězdného průvodce, obvykle rudého obra, až nakonec dosáhne Chandrasekharovy meze. Nárůst tlaku zvýší teplotu v okolí centra a začne perioda konvekce dlouhá asi 100 let. V jistém bodě této fáze slabého vření se zažehne deflagrační plamen živený termojadernou fúzí. Detaily jeho vzniku, umístění a počet bodů, v nichž započne, jsou stále neznámé. Dramatickému zrychlování šíření plamenu napomáhá Rayleighova-Taylorova nestabilita a interakce s turbulentními proudy. Předmětem velkých debat je stále otázka přeměny podzvukového šíření plamenu (deflagrace) do nadzvukové detonace. Energie, která se uvolní termonukleárním zážehem (~1044 J), způsobí prudkou explozi hvězdy a vznik rázové vlny. Vyvrhovaná hmota je urychlována na rychlosti v řádu 10 000 km/s. Energie uvolněná při explozi způsobí také extrémní zvýšení jasnosti. Teorie zabývající se tímto typem supernov je podobná teorii nov, v níž bílý trpaslík nabírá hmotu mnohem pomaleji a nedosáhne Chandrasekharovy meze. V případě novy zapříčiní dopadající hmota fúzní reakci materiálu poblíž povrchu, nezpůsobí však kolaps hvězdy. Supernovy typu Ia mají charakteristickou světelnou křivku (graf jasnosti po explozi jako funkce času). V okamžiku maximální jasnosti obsahuje spektrum čáry středně těžkých prvků od kyslíku po vápník; jsou to hlavní produkty fúze ve vnějších vrstvách hvězdy. Měsíce po explozi, když vnější vrstvy expandují natolik, že se stanou průhlednými, začne ve spektru dominovat světlo emitované materiálem poblíž jádra hvězdy: těžké prvky syntetizované při explozi, nejvýznamnějšími jsou prvky skupiny železa. Radioaktivní rozpad 56Ni přes 56Co na 56Fe produkuje vysokoenergetické fotony, které dominují energetickému výstupu vyvržené hmoty ve střednědobém i dlouhodobém horizontu. Typ supernov Ia uvolňuje největší množství energie mezi všemi ostatními známými třídami supernov. Nejvzdálenější jednoduchý objekt, jaký kdy byl ve vesmíru detekován (galaxie a kulové hvězdokupy se nepočítají), byla právě supernova SN 1997ff typu Ia vzdálená více než 11 miliard světelných let (přes 100 yottametrů). Na rozdíl od jiných typů supernov lze supernovy typu Ia zpravidla najít ve všech typech galaxií, včetně eliptických. Nezdá se, že by upřednostňovaly nějakou oblast dnešních hvězdných formací. Podobnost tvarů profilů jasnosti všech známých supernov typu Ia vede k jejich užívání jako standardních svíček v extragalaktické astronomii. Jsou prakticky jediným nástrojem umožňujícím měření velkých intergalaktických vzdáleností. V roce 1998 dala pozorování supernov typu Ia neočekávaný výsledek — vypadá to, že vesmír prodělává zrychlující se expanzi. Typ Ib a Ic Raná spektra typů Ib a Ic neobsahují čáry vodíku ani výraznou křemíkovou absorpci poblíž 615 nanometrů. Za událostmi jako jsou supernovy typu II stojí pravděpodobně masívní hvězdy, které vyčerpaly palivo ve svých centrech; na rozdíl od nich původci typů Ib a Ic ztratili většinu svých obálek následkem silných hvězdných větrů popřípadě interakcí se svým průvodcem. Uvažuje se, že supernovy typu Ib jsou výsledkem zhroucení Wolfových–Rayetových hvězd. Existují jisté důkazy, že supernovy typu Ic mohou být původci některých typů gama záblesků, i když se zároveň soudí, že je může druhotně způsobit jakákoliv supernova v závislosti na geometrii exploze. Typ II Vyčerpání paliva pro fúzi Hvězdy mnohem hmotnější než naše Slunce se vyvíjejí o dost složitějšími způsoby. V jádru našeho Slunce se každou sekundu přemění 589 miliónů tun vodíku na 584 miliónů tun hélia, rozdíl hmotnosti 4,3 miliónů tun je přeměněn v čistou energii, která je vyzářena pryč. Hélium vyprodukované v jádře se zde hromadí, dokud se teploty v jádře nezvýší na úroveň, která dovolí fúzi hélia. Nakonec se vodík v jádře přeměnou na hélium a postupným rozředěním vznikajícím héliovým „popelem“ vyčerpá, fúze se zpomalí, gravitace nabude převahu a začne jádro stlačovat. Smršťování jádra zvýší teplotu natolik, že se zahájí kratší fáze fúze hélia, která bude hrát roli po méně než 10 % života hvězdy. Ve hvězdách menších než 10 hmotností Slunce se uhlík produkovaný fúzí hélia dále nespaluje a hvězda se pak postupně ochlazuje, tvoří se degenerovaný elektronový plyn a vzniká bílý trpaslík. Bílí trpaslíci se mohou později stát supernovou typu I, jak bylo popsáno výše. Ještě větší hvězdy mají gravitaci dostatečně silnou k vytvoření teplot a tlaků umožňujících fúzi uhlíku v jádře poté, co se začne smršťovat. Jádra těchto masívních hvězd nabývají vrstevnaté struktury podobné cibuli, jak jsou postupně v centru vytvářena těžší a těžší atomová jádra. Vnější vrstva obsahuje vodíkový plyn, když se noříme dolů, míjíme vrstvu vodíku spojujícího se fúzí v hélium, vrstvu hélia, vrstvu hélia spojujícího se fúzí v uhlík, vrstvu uhlíku a vrstvu uhlíku měnícího se fúzí v těžší prvky. Tyto hvězdy procházejí postupnými stadii vývoje, při přechodu mezi nimi se jádro smršťuje, až začne vytvářet atomová jádra, jejichž fúze byla dříve nemožná, a nově uvolňovaná energie opět nastolí rovnováhu mezi tlakem plynu a gravitací. I v průběhu jednoho stadia se jasnost hvězdy nepravidelně mění — každý nový zážeh fúze vytlačuje prvky z fúzujícího jádra do toho, co se nazývá „hvězdnou obálkou,“ reakce se ztlumí, dovolí gravitaci vmáčknout hmotu zpět do aktivního jádra a začít tak nový cyklus. Limitujícím faktorem v tomto procesu je množství energie uvolněné fúzí, které závisí na vazebné energii v atomových jádrech. Každý následný krok produkuje postupně těžší a těžší prvky, které jsou stále těsněji svázány silnou interakcí, což znamená, že uvolňují při fúzi méně energie, než by uvolňovala lehčí jádra. Nejtěsnější vazby v celém atomovém jádře má železo, chemickým symbolem Fe. Představuje „dno údolí nuklidů,“ lehčí prvky uvolňují energii při termojaderné fúzi a těžší při štěpení (jako při štěpné reakci). Když se v jádře hvězdy začne hromadit železný „popel,“ gravitace do aktivní oblasti tlačí více a více hmoty, která postupně projde všemi stupni fúze: vodík na hélium proton-protonovým cyklem, hélium na uhlík 3-alfa reakcí, uhlík s héliem na kyslík, kyslík na neon, neon na hořčík, hořčík na křemík a křemík na železo. Zhroucení jádra Železné (Fe) jádro hvězdy je pod obrovským gravitačním tlakem a protože zde již není další fúze, nemůže vzdorovat tlakem plynu, jak je obvyklé, a místo něj nastupuje tlak elektronové degenerace — odpor elektronů proti stlačování k jiným elektronům. Pokud se dosáhne Chandrasekharovy meze, při níž se přesáhne degenerační tlak, železné jádro se začne hroutit. Hroutící se jádro produkuje vysoce energetické gama paprsky, které rozbíjejí některá železná jádra na 13 He a 4 neutrony v procesu známém jako fotodisociace. Žádná jaderná reakce s jádrem železa však nemůže uvolnit energii; může ji jen absorbovat. Ačkoliv reakce v jádře po milióny let vyzařovaly energii ven a udržovaly hvězdu v rovnováze proti gravitaci, náhle začínají naopak energii pohlcovat, pomáhají gravitaci, takže se jádro, masívní struktura velikosti Slunce, zhroutí ve zlomku sekundy. Jak se hustota hroutícího se jádra prudce zvyšuje, elektrony a protony jsou tlačeny k sobě, dokud jejich elektrické přitahování nepřekoná vzájemné vnitřní jaderné odpuzování. Při této reakci, inverzním beta-rozpadu, je elektron vtlačen do protonu, uvolní se neutrino a vznikne neutron. Únik neutrina z jádra a odčerpávání energie dále urychluje kolaps, následkem čehož oddělení hvězdného jádra od vnějších vrstev a dosažení hustoty atomového jádra trvá pouhé milisekundy. Při této hustotě brání dalšímu stlačování vzájemný odpor neutronů způsobený jejich kvantovými vlastnostmi (jde o fermiony podléhající Pauliho vylučovacímu principu). V tomto okamžiku je neutronový degenerační tlak dostatečný k vyrovnání gravitace; jádro však ve skutečnosti přesáhne bod rovnováhy a podléhá nepatrnému pružení, vytvářejíc rázové vlny, které narážejí do kolabujících vnějších vrstev hvězdy. Pokud je zárodek neutronové hvězdy, který se z jádra zformoval, dostatečně masivní, pokračuje v kolapsu a skončí buď přímo jako černá díra nebo se v závislosti na hmotnosti kolaps zastaví v některém z teorií předpovězených stabilních mezistavů. Takovým přechodem může být hypotetická hyperonová hvězda, jejíž neutronový plyn byl stlačením dále degenerován a neutrony vybuzeny do stavu hyperonů. Pokud ani degenerační tlak hyperonového plazmatu není s to odolat gravitaci, může se kolaps zastavit ještě ve stádiu kvarkové hvězdy skládající se z kvark-gluonového plazmatu. Kvarky jsou opět fermiony a díky Pauliho vylučovacímu principu by měly být schopné vyrovnat gravitační tlak vytvořením degenerovaného plynu podobně jako elektrony v případě bílých trpaslíků a neutrony v neutronových hvězdách. Existence kvarkových hvězd ale zatím nebyla dostatečně podložena pozorováním. Přenos energie kolapsu do exploze Víme, že fáze kolapsu jádra hvězdy je tak rychlá a energetická, že pouze neutrina jsou schopna jej v té chvíli opustit. Většina gravitační potenciální energie kolapsu je přeměněna na 10 sekundový záblesk neutrin, při němž se uvolní 1046 J. Část této energie, asi 1044 J je reabsorbována explodující hvězdou. Energie připadající na částici v supernově je typicky desítky až stovky MeV (1 až 150 pJ). Neutrina produkovaná supernovou byla skutečně pozorována v případě supernovy 1987A a ubezpečila astronomy, že základní obraz kolapsu je v principu správný. Několik souběžně pracujících detektorů neutrin založilo SNEWS, systém varování před supernovami (Supernova Early Warning System), který má zabezpečit včasné upozornění komunity astronomů na přicházející explozi supernovy v naší Galaxii. Energie částic je poměrně malá, takže standardní model částicové fyziky se zdá být v zásadě v pořádku, vyšší hustoty si však mohou vynutit jeho korekce. Pozemské akcelerátory jsou schopny vytvořit interakce částic, jejichž energie je mnohem vyšší, než byla pozorována u supernov, tyto experimenty však zahrnují pouze jednotlivé částice interagující s jinými jednotlivými částicemi, je proto možné, že za vysokých hustot uvnitř supernovy vznikají neočekávané efekty. Interakce mezi neutriny a jinými částicemi uvnitř supernovy jsou určovány slabou interakcí, jejíž modelování je dobře zvládnuto. Naproti tomu interakce mezi protony a neutrony jsou ovlivněny především silnou interakcí, u které jsou výpočetní modely mnohem složitější. Hlavním nevyřešeným problémem supernov typu II je, že nerozumíme, jak záblesky neutrin přenášejí energii na zbytek hvězdy a vytvářejí rázovou vlnu, způsobující její explozi. Z předchozího plyne, že na vznik exploze je nutné pouhé jedno procento vyzářené energie, ale objasnit jeho získání se ukazuje být velmi obtížným. V roce 1990 jeden z modelů vysvětloval tento fakt mj. mechanismem zvrácení konvekce, kde předpokládal, že konvekce, ať už neutrin zevnitř, tak i padající hmoty shora, dokončí proces destrukce původní hvězdy. Během exploze jsou zachycováním neutronů vytvářeny prvky těžší než železo a díky tlaku neutrin na okraje „neutrinosféry“ je okolní prostor obohacen oblaky plynu a prachu bohatšími na těžší prvky, než byla hvězda, z níž původně pocházely. Neutrinová fyzika, založená na standardním modelu, je k pochopení tohoto procesu klíčová. Další rozhodující oblastí výzkumů je magnetohydrodynamika plazmatu (MHD), z níž je vytvořena umírající hvězda, její chování během hroucení jádra, jak se vytváří „rázová vlna,“ kdy a jak se „zastaví“ a znovu načerpá energii. Počítačové modely jsou úspěšné ve výpočtech chování supernov typu II pouze od chvíle, kdy je rázová vlna již vytvořena. Pokud ignorujeme první sekundu exploze a předpokládáme, že exploze již začala, astrofyzikové jsou schopni detailně předpovědět prvky produkované supernovou a její očekávanou světelnou křivku. Zbývající jádro hvězdy se může v závislosti na své hmotnosti stát buď neutronovou hvězdou, černou dírou, případně i dosud pouze hypotetickou hyperonovou nebo kvarkovou hvězdou, protože však mechanismu kolapsu supernovy málo rozumíme, hraniční hmotnosti neznáme. Podtypy supernov typu II Supernovy typu II lze ještě rozdělit podle tvaru jejich světelných křivek na typy II-P a II-L. Typ II-P obsahuje ve své světelné křivce „plošinu“ (francouzsky plateau), zatímco II-L v ní má „lineární“ pokles (anglicky linear, lineární v závislosti magnitudy na čase, exponenciální v závislosti jasnosti na čase). Má se za to, že toto rozdílné chování má původ v obálce těchto hvězd. Supernovy Typu II-P mají velkou vodíkovou obálku, která zachytí energii vyslanou ve formě gama paprsků a pomalu ji uvolňuje, zatímco u typu II-L se předpokládají mnohem menší obálky přeměňující méně gama záření do viditelného světla. Supernovy typu II je možné také dále rozdělit podle jejich spektra. Zatímco většina supernov typu II se vyznačuje velmi širokými emisními čarami, což znamená expanzní rychlosti mnoha tisíc km/s, některé z nich mají relativně úzké rysy, což může být způsobeno interakcí obálky s mezihvězdným materiálem; nazýváme je typ IIn, kde „n“ znamená „úzký“ (anglicky narrow). U několika supernov, jako například SN 1987K a 1993J, se zdá, že změnily typ: zpočátku vykazovaly čáry vodíku, pak však, v průběhu týdnů či měsíců, začaly dominovat čáry hélia. Pro popis této kombinace rysů typů II a Ib se užívá termín „typ IIb.“ Jedná se nejspíš o masívní hvězdy, které ztratily téměř celý, ale nikoliv všechen vodíkový obal. Jak zbytky supernovy expandují, vodíková vrstva se rychle stane opticky průsvitnou a odhalí hlubší vrstvy. Existují spekulace, že některé výjimečně velké hvězdy mohou místo toho před svým zánikem vytvořit „hypernovu.“ V navrženém mechanismu hypernovy se jádro extrémně masívní hvězdy hroutí přímo do černé díry a dva extrémně energetické výtrysky plazmatu jsou vymrštěny takřka světelnou rychlostí z pólů její rotace. Tyto výtrysky emitují intenzívní gama paprsky a patří mezi několik kandidátů na vysvětlení gama záblesků. Pojmenování supernov Objevy supernov jsou oznamovány na Centrálu astronomických telegramů Mezinárodní astronomické unie, která vydá oběžník s přiděleným názvem. Název se skládá z roku objevu a jedno nebo dvoupísmenného označení. Prvních 26 supernov v roce dostává písmena od A do Z. Po Z se začíná s aa, ab, atd. Významné supernovy Zde uvedené letopočty představují okamžik prvního pozorování na Zemi. Událost samotná nastala ve vzdálenostech stovek nebo tisíců světelných let od Země a tomu odpovídá doba, kterou světlu překonání této vzdálenosti muselo zabrat. 1006 – SN 1006 – Nejjasnější zaznamenaná supernova s hvězdnou velikostí −7,5±0,5 mag; záznamy dokládají pozorování v dnešním Egyptě, Íránu, Švýcarsku, Číně a Japonsku. 1054 – SN 1054 – počátek formování Krabí mlhoviny, zaznamenaný čínskými a arabskými astronomy. 1181 – SN 1181 – zaznamenaná čínskými a japonskými astronomy, supernova v Kasiopei, jejím pozůstatkem je pravděpodobně podivná hvězda 3C 58. 1572 – SN 1572 – supernova v Kasiopei, pozorovaná Tycho Brahem, jehož kniha De Nova Stella dala podobným objektům název „nova“. Zaznamenána byla i jinými evropskými pozorovateli (například Tadeáš Hájek z Hájku) i čínskými. 1604 – SN 1604 – supernova v Hadonoši, pozorovaná Johannem Keplerem; poslední supernova pozorovaná v Mléčné dráze. 1885 – S Andromeda v galaxii Andromeda, objevená Ernstem Hartwigem. 1987 – SN 1987A ve Velkém Magellanově mračnu, byla pozorována hodinu po hodině od svého počátku, představovala první možnost otestování moderních teorií formování supernov. Cassiopeia A – supernova v Kasiopei, nepozorovaná ze Země, odhaduje se však, že je ~300 let stará. Je to nejjasnější zbytek supernovy v rádiovém oboru. Supernovu z roku 1604 použil italský učenec a astronom Galileo jako důkaz neplatnosti aristotelovského dogmatu o naprosté neměnnosti nebes. Supernovy jako příčiny vymírání druhů Supernovy po sobě často zanechávají zbytky; studiem těchto objektů o nich získáváme další cenné vědomosti. Supernovy z dávných dob jsou řazeny mezi teorie o možných příčinách velkých hromadných vymírání na Zemi, například vymírání na konci křídy, při kterém byli před 66 miliony let vyhubeni dinosauři a mnoho dalších skupin tehdejších organismů. S takovou teorií přišli například kanadští astrofyzici Victor A. Hughes a David Routledge v 70. letech 20. století. Zatím ale není pro žádnou takovou událost dostatek přesvědčivých důkazů. Odkazy Reference Související články Energetickou bilancí překonává výbuch supernovy jen málo jevů ve vesmíru kvasar kilonova hypernova gama záblesky Externí odkazy Seznam supernov (anglicky) SNEWS, systém varování před supernovami (anglicky) Zvukové vlny rozmetají supernovu článek o průlomu v modelování supernov na serveru OSEL.CZ Vědecký článek o mechanismu exploze supernov Typu Ia (anglicky) Vědecký článek o spojení neutrin a supernov (anglicky) Time-lapse supernovy V838 po výbuchu sestavený z čtyřletého pozorování Nukleosyntéza Vývoj hvězdy


source: fineweb

text: Aktuálně 30. 11. 2011 13:15 Vláda jmenovala členy Rady pro výzkum, vývoj a inovace Rada byla kompletně obměněna poté, co ji letos v říjnu premiér a zároveň předseda RVVI Petr Nečas rozpustil kvůli vnitřním sporům. Výměna je vedle jmenování hlavního vědeckého poradce předsedy vlády také součástí nové koncepce spolupráce mezi vládou a vědeckými poradními orgány. V radě zasedne asi polovina nových členů „Nová rada je vyváženým mixem lidí, kteří již v radě byli a zhruba polovina lidí přichází nově,“ vysvětlil předseda vlády Petr Nečas. Návrh na složení nové rady vypracoval premiérův poradce pro vědu Petr Fiala. Podle premiéra by měla být tvořena z významných osobností vědeckého a výzkumného života. „ Jsou to skutečně renomované osobnosti, které působí například v Akademii věd, na vysokých školách, případně v oblasti průmyslového aplikovaného výzkumu,“ uvedl předseda vlády. V popředí musí být zájmy české vědy „My jsme tam začlenili respektované osobnosti, o kterých jsme přesvědčeni, že primárně budou hájit zájmy české vědy a zájmy celé vědecké komunity, nikoli zájmy svých institucí či ústavů, univerzit a podobně, za které jsou tam vysláni,“ upozornil premiér po středečním jednání vlády. Vedle Petra Nečase a Petra Fialy usedne v Radě pro výzkum, vývoj a inovace Karel Aim, Jiří Cieńciała, Jaroslav Doležal, Zbyněk Frolík, Rudolf Haňka, Zdeněk Havlas, Cyril Höschl, Stanislava Hronová, Tomáš Jungwirth, Miroslava Kopicová, Jiří Málek, Vladimír Mařík, Karel Oliva, Miroslav Ryska a Ivo Vondrák. Členové - Ing. Karel Aim, CSc. Vystudoval technickou analytickou a fyzikální chemii na Vysoké škole chemicko-technologické v Praze. Pracovně působil na Dánské vysoké škole technické v Lyngby a na Universitě v Terstu. Předmětem jeho odborného zájmu je experimentální a aplikovaná statistická termodynamika tekutých soustav, zejména experimentální stanovení fázových rovnováh a vývoj termodynamických modelů chování tekutin, založených na molekulární teorii. Mezi další jeho zájmy patří management výzkumu a vývoje, tvorba politik v oblasti výzkumu, vývoje a inovací a aktivity typu “foresight”. - doc. Ing. Jiří Cieńciała, CSc. Generální ředitel a předseda představenstva v Třineckých železárnách. Je členem vědecké rady VŠB-TU v Ostravě, prezidentem odvětvového Svazu hutnictví železa a předsedou dozorčí rady Hutnictví železa, a.s., členem představenstva Svazu průmyslu a dopravy ČR, viceprezidentem Sdružení pro rozvoj MSK, místopředsedou Rady hospodářské a sociální dohody MSK, předsedou Česko-polské smíšené obchodní komory, členem Společnosti pro strategické řízení, inovace a podnikatelství, členem představenstva Krajské hospodářské komory i členem rady ředitelů Světové ocelářské acociace (Worldsteel). - Ing. Jaroslav Doležal, CSc., dr.h.c. Ředitel laboratoře korporace Honeywell, jíž je také oficiálním zástupcem pro ČR a jednatelem. Studoval obor technická kybernetika, specializace automatizace a řízení na FEL ČVUT. Působil v Ústavu teorie informace a automatizace ČSAV jako vědecký pracovník. Zabývá se matematickým modelováním, optimálním řízením a teorií rozhodování. - prof. PhDr. Petr Fiala, Ph.D., LL.M. Absolvoval studium historie a bohemistiky na brněnské univerzitě, na které po roce 1989 spoluzakládal katedru politologie. Byl děkanem FSS MU, poté i rektorem Masarykovy univerzity. Je jednou z klíčových postav brněnské politologie, spoluzakládal první české odborné periodikum v oboru Politologický časopis, působil ve funkci ředitele Mezinárodního politologického ústavu MU, vede Institut pro srovnávací politologický výzkum MU. Zaměřuje se například na výzkum evropské integrace nebo politické role náboženství. V roce 2006 byl oceněn medailí Evropské univerzitní asociace. V září 2011 byl Petr Fiala jmenován hlavním vědeckým poradcem předsedy vlády Petra Nečase. - Ing. Zbyněk Frolík Absolvent FEL ČVUT oboru technická kybernetika a elektronické počítače, je zakladatelem a generálním ředitelem společnosti Linet, která vyrábí nemocniční postele. Jeho společnost patří mezi pět největších výrobců nemocničních lůžek na světě. V roce 2009 získal titul Manažer roku, v roce 2003 se stal Podnikatelem roku. Je zakladatelem Akademie produktivity a inovací a předsedou správní rady obecně prospěšné společnosti Pracujme chytřeji. - prof. Ing. Rudolf Haňka, MA, Ph.D., FEng. Profesor Institutu managementu zdravotních služeb na Fakultě managementu VŠE v Praze. Po studiu oboru sdělovací elektrotechnika na FEL ČVUT odešel do zahraničí, kde téměř čtyřicet let působí na Cambridžské univerzitě. Zde se specializoval na aplikace statistického rozpoznávání obrazců v medicíně, aplikace umělé inteligence v problémech lékařské diagnostiky a na management informací, v roce 1999 získal profesorský titul v oboru lékařská informatika. - RNDr. Zdeněk Havlas, DrSc. Ředitel Ústavu organické chemie a biochemie Akademie věd ČR, vystudoval Přírodovědeckou fakultu Univerzity Karlovy v oboru fyzikální chemie. Odborně se zabývá kvantovou a výpočetní chemií, strukturou a dynamikou molekulových a biomolekulových systémů, vodíkovou a nepravou vodíkovou vazbou, relativistickými efekty v organických systémech, excitovanými stavy či materiály pro solární články. Je držitelem řady ocenění za vědecký přínos. - prof. MUDr. Cyril Höschl, DrSc., FRCPsych. Český psychiatr, popularizátor vědy a vysokoškolský pedagog akademicky působil na univerzitách v Kanadě a USA, ve vzdělávacích institucích v Dánsku a v Rakousku. Je zasloužilým členem britské Royal College of Psychiatrists, prezidentem České lékařské akademie či viceprezidentem Vienna School of Clinical Research. Po roce 1989 se stal děkanem 3. lékařské fakulty Univerzity Karlovy, poté působil ve funkci proděkana pro reformu studia a zahraniční styky téže fakulty. Od roku 1990 je ředitelem Psychiatrického centra Praha a přednostou Psychiatrické kliniky 3. LF UK v Praze. Působil také ve funkci prezidenta Asociace evropských psychiatrů, prezidenta Evropské federace lékařských akademií (FEAM) a předsedy České lékařské akademie. Je autorem mnoha publikací z oblasti psychoneuroendokrinologie, psychofarmakologie a psychiatrie. - prof. Ing. Stanislava Hronová, CSc., dr.h.c. Vysokoškolská pedagožka, prorektorka pro vědu a výzkum na Vysoké škole ekonomické v Praze. Je uznávaná statistička a ekonomka především v oblasti národních účtů, hospodářské a sociální statistiky. Je spoluautorkou více než 30 monografií a učebnic, autorka či spoluautorka 37 vysokoškolských učebních textů, řady výzkumných studií, odborných překladů, recenzí a odborných posudků. - prof. RNDr. Tomáš Jungwirth, Ph.D. Vedoucí oddělení spintroniky a nanoelektroniky Fyzikálního ústavu Akademie věd ČR a profesor na Nottinghamské univerzitě ve Velké Británii. Zabývá se fyzikou pevných látek, elektronickými vlastnostmi polovodičových heterostruktur a nanostruktur. Byl jedním ze čtyř členů mezinárodního týmu fyziků, který oznámil pozorování spinového Hallova jevu. Tento objev učiněný v polovodičovém cípu s několik nanometrů tenkou vodivou vrstvou může výrazně zvýšit výkon počítačů. - PhDr. Miroslava Kopicová Členka správní rady Vysoké školy ekonomické v Praze a členkou Akademické rady Vysoké školy finanční a správní. Dvanáct let pracovala jako ředitelka Národního vzdělávacího fondu. Podílela se na přípravě reformy středního odborného školství nebo na návrhu politiky vzdělávání dospělých. Ministryní školství, mládeže a tělovýchovy byla v roce 2006 a pak v letech 2009 – 2010. V roce 2007 působila ve vládou jmenovaném týmu pro vyjednávání Národního strategického referenčního rámce. - prof. Ing. Jiří Málek, DrSc. Předmětem jeho odborného zájmu jsou kinetické jevy v nekrystalických materiálech a podchlazených kapalinách. Je členem Inženýrské akademie a členem Vědecké rady Grantové agentury a zároveň členem několika zahraničních odborných společností, vědeckých rad a dalších organizací. Pracuje také jako recenzent pro několik zahraničních odborných časopisů. Českou republiku zastupuje v Mezinárodní konfederaci pro termickou analýzu a kalorimetrii. Od roku 2000 působil 6 let jako prorektor a od roku 2006 jako rektor Univerzity Pardubice. Byl místopředsedou České konference rektorů a členem Rady vlády pro výzkum, vývoj a inovace. - prof. Ing. Vladimír Mařík, DrSc. Předseda představenstva a výkonný ředitel frimy CertiCon, a.s. zabývající se transferem technologií z universitního prostředí do průmyslové praxe. Hlavními oblastmi jeho zájmu je umělá inteligence, robotika, znalostní a expertní systémy, v posledním období pak multiagentní systémy a jejich aplikace. Právě v oblasti multiagentních systémů rozhodující měrou přispěl k vytvoření silného výzkumného směru na ČVUT, přinášejícího nové teoretické poznatky i významné průmyslové a obranné aplikace. - doc. RNDr. Karel Oliva, Dr. Vedoucí vědecký pracovník Ústavu pro jazyk český Akademie věd ČR. Pedagogicky působí na Filozofické fakultě MU, Matematicko-fyzikální fakultě UK a Přírodovědecké fakultě ÚJEP. Hlavní oblastí jeho odborného zájmu je formální syntax přirozených jazyků, včetně inovativních přístupů vedoucích k praktickým (počítačovým) aplikacím. Publikoval přes 85 původních vědeckých prací v časopisech a sbornících odborných konferencí, byl vedoucím výzkumných týmů a spoluautorem implementací řady softwarových celků (mj. Korektoru české gramatiky pro Microsoft Office). - plk. prof. MUDr. Miroslav Ryska, CSc. Přednosta Chirurgické kliniky 2. Lékařské fakulty Univerzity Karlovy a Ústřední vojenské nemocnice v Praze, od roku 2010 spolu s funkcí náměstka ředitele ÚVN pro vědu a vzdělávání. V klinické práci se zabývá onkochirurgií, zejména chirurgií jater a slinivky břišní. Je vedoucím týmu mladých kliniků zabývajících se experimentální chirurgií (chirurgické modely, experimentální léčba akutního jaterního selhání, hodnocení miniinvazivních přístupů). - prof. Ing. Ivo Vondrák, CSc. Rektor Vysoké školy báňské – Technické univerzity Ostrava a vysokoškolský pedagog a ředitel Centra excelence IT4Innovations. Jeho hlavní pedagogická činnost spočívá ve výuce předmětů z oblasti softwarového inženýrství, v bakalářském i magisterském studiu, školení celé řady doktorandů a vedení desítek diplomových prací. V oblasti vědy a výzkumu byl a je hlavním řešitelem mnoha projektů - např. výzkumného záměru „Modelování a implementace distribuovaných procesů”. Byl také spoluřešitelem projektu Akademie věd ČR „Logika a umělá inteligence pro multiagentní systémy“.


text: V jedenáctém kole si bez větších problémů poradili opavští basketbalisté s celkem Blanska, kterému chyběli vypomáhající hráči z Handicapu Brno. Vstup do utkání byl z obou stran opatrný, domácím se v úvodních minutách vůbec nedařila střelba, když do obroučky spadl až jejich sedmý pokus. "Kluci dneska byli poměrně nervózní, protože věděli, že musejí nad papírově slabším soupeřem vyhrát. Hlavně ze začátku jim to hodně svazovalo ruce," hodnotil trenér David Klapetek. První čtvrtina tak skončila poměrně vyrovnaně 20:16. Ve druhé čtvrtině domácí zapomněli na povinnost vyhrát a působili mnohem uvolněněji. Šňůru osmnácti bodů opavských v řadě nepřetrhly ani dva timy hostujícího trenéra a v sedmnácté minutě byl stav 40:18. Trenér David Klapetek tak dal příležitost všem hráčům z lavičky. "Díky vysokému vedení se nám naskytla možnost vyzkoušet naše dorostence. Můžu zodpovědně říct, že nezklamali," chálil své svěřence Klapetek a dodal: "Hru oživil i Karel Vícha, který nastoupil k utkání po více než měsíční pauze. Jeho dravost a agresivita byla na hřišti vidět. Jsem rád, že mám opět o jednoho hráče na lavičce více." Dvacetibodový náskok Opavy ze začátku druhé poloviny utkání přinesl do jejich řad uvolnění a náskok se postupně zvyšoval až na konečných třicet bodů. Před koncem střetnutí si fanoušci z "kotle" žádali na plac trenéra Klapetka, ale ten jen krčil rameny a ukazoval, že si dnes ani neoblékl hráčský dres.


source: CulturaX

text: Hlavní stránka > PC > Tablety, E-čtečky > Inzerát č. 105393407 Apple Ipad 3 16GB - [19.6. 2019] Apple Ipad 3 16GB Tablet je v moc pěkném stavu. Displej bez škrábanců. Na displeji je folie. Vydrž baterie je velice dlouhá. Ipad je dán do továrního nastavení a odhlášen ze všech účtů. Set obsahuje Apple Ipad 3 16GB Folie (nalepena na displeji) Nabíječku USB kabel Cena 2 9 ... Apple Ipad Mini 16GB TOP STAV - [19.6. 2019] Apple Ipad Mini 16GB TOP STAV Tablet je ve skvělém stavu displej je bez škrábance. Byl užíván s folii takže je jako nový navíc byl nošen v elegantním koženém obalu, který k tabletu přidávám Všechny účty jsou odhlášeny. Je dán do továrního nastavení Dostante vše co je na fotce Apple Ip ... JAKO NOVÝ APPLE IPAD AIR 32 GB SILVER - [19.6. 2019] Prodám APPLE IPAD AIR 32 GB WIFI SILVER. Tablet je jen zřídka používaný, nese minimální známky používání. Odhlášen. Vše plně funkční. Absolutně bez jediného problému. Zachovalý. Nejnovější iOS 12.3.1. Kompletní balení. Zdarma magnetický flipový obal. O ceně nejednám. JE PEVNÁ. Prosím pouze vol ... Apple IPAD 3 generace 16GB - [19.6. 2019] Apple iPad AIR 16GB Wifi + Cellular Silver - [19.6. 2019] mam na prodej tenhle tablet Apple iPad AIR 16GB Wifi + Cellular Silver, model A1475, ve stavu nového, zaruka


text: The role and regulation of microRNAs in asthma Authors: Danit Ariel a Daya Upadhyay Authors - sphere of activity: aDivision of Pulmonary and Critical Care Medicine a bDivision of Endocrinology, Stanford University School of Medicine, Stanford, Kalifornie, USA Article: Curr Opin Allergy Clin Immunol/CS 2012;9:25-28 Number of articles displayed: 362x Summary Curr Opin Allergy Clin Immunol 2012; 12:49–52 © 2012 Wolters Kluwer Health | Lippincott Williams & Wilkins ÚVOD Astma je běžné chronické zánětlivé onemocnění dýchacích cest, charakterizované proměnlivou a recidivující obstrukcí proudění vzduchu, chronickým zánětem dýchacích cest a bronchiální hyperreaktivitou. Prevalence astmatu stoupá; v roce 2025 bude na celém světě 400 milionů nemocných trpících astmatem [1,2]. Naše chápání mechanismů v pozadí patogeneze astmatu prošlo během posledních 30 let dramatickým vývojem. Narůstající objem vědeckých údajů nám poskytl hlubší vhled, spojující klinické rysy astmatu s genetickými vzorci a s novými biologickými i molekulárními mechanismy podílejícími se na rozvoji zmíněného onemocnění [3]. Je dobře známo, že epitel dýchacích cest je přímo exponován vlivu vnějšího prostředí a hraje klíčovou úlohu v udržení homeostázy dýchacích cest i v patogenezi jejich onemocnění. Komplexní interakce mezi geny a prostředím, jež mohou vést ke vzniku astmatu, jsou částečně zprostředkovány environmentální epigenetickou regulací. Navzdory pokroku v léčbě astmatu nás progresivně narůstající prevalence tohoto onemocnění upozorňuje na nedostatek opatření směřujících k prevenci jeho rozvoje i na nedostatek kurativních léčebných postupů. Nedávná identifikace mikroRNA (miRNA), což jsou geny nekódující proteiny, zlepšila technologické možnosti, díky nimž můžeme prohloubit svůj vhled do patofyziologických procesů, zejména u zánětlivých onemocnění [4,5]. Identifikací miRNA vytvářených ve vyšším množství nebo dysregulovaných bylo prokázáno ovlivnění buněčných a molekulárních cílů regulujících různá onemocnění – tím získáváme diagnostické či léčebné cíle, které bychom potenciálně mohli programovat tak, aby modulovaly chorobný proces. MikroRNA jsou zapojeny do různých biologických procesů včetně vývoje, stresové odpovědi, zánětu a maligního bujení, což odpovídá jejich podílu na normálních i patologických pochodech. Je zajímavé, že přibývá důkazů o klíčové úloze miRNA v patogenezi astmatu. Jak bylo doloženo, s rozvojem a/nebo zmírněním astmatu jsou spojeny změny v expresi několika miRNA [5,6,7•,8]. Někteří výzkumníci naznačují u astmatu možnost negativní zpětnovazební kontroly zánětu zprostředkované jak regulátory zánětlivé signalizace, tak miRNA. Skutečnost, že je obtížné vytvořit účinnou strategii pro léčbu astmatu, může být zčásti odrazem komplexnosti chorobného procesu: příčiny astmatu jsou velmi rozmanité a chybí nám jasný vhled do přesných molekulárních mechanismů jeho rozvoje. Nejrůznější úlohy miRNA v patologických procesech mohou od základu změnit naše chápání patogeneze astmatu a mohou vést k rozvoji nových léčebných strategií. V tomto přehledovém článku shrnujeme aktuální pojetí úlohy a regulace miRNA u astmatu, abychom lépe porozuměli patogenezi tohoto onemocnění a abychom přispěli k rozvoji nových účinných léčebných postupů. MIKRO-RNA MikroRNA jsou krátká vlákna (o délce přibližně 20 nukleotidů) RNA nekódující proteiny, která regulují genovou expresi prostřednictvím kontroly translace specifického typu RNA označovaného jako mRNA – ten předává genetické pokyny pro tvorbu proteinů [9,10]. MikroRNA poprvé popsali Lee a spol. [11] v roce 1993. Další úspěchy se však odvinuly až od přelomové práce popisující interferenci RNA u Caenorhabditis elegans, kterou publikovali v roce 1998 Fire a spol. ze Stanfordovy univerzity a Craig Mello [12]. Zjištění, že buňky „umlčují“ svou vlastní RNA, vedlo ke změně paradigmatu rámujícího náš pohled na RNA a rovněž k udělení Nobelovy ceny za fyziologii a medicínu za rok 2006. Změna úrovně exprese miRNA je spojena s dysfunkcí odpovídajících cílů v podobě genů kódujících proteiny [13–18]. Dysregulované miRNA mohou být přesně identifikovány v různých tkáních i tekutinách lidského těla [14–18]. Nyní zjišťujeme, že u mnoha druhů existují posttranskripční regulace genů a „transacting antisense“ RNA (miRNA). Předpokládá se, že v savčích buňkách se vyskytuje přes 2 000 miRNA, přičemž regulace pomocí miRNA byla popsána přibližně u 30 % všech genů [19,20]. Jednotlivé tkáně se mohou navzájem výrazně lišit úrovní exprese miRNA. Většina změn v genové expresi navozených prostřednictvím miRNA je nenápadných, přičemž vedou k dvojnásobné až trojnásobné represi cílů, jež mohou modulovat funkci miRNA. Nejdůležitější dopady regulace zprostředkované miRNA jsou však zřejmě důsledkem potlačení jejich tvorby či jejich delece [19–23]. Předpokládá se, že dysregulace miRNA přispívá k patogenezi astmatu. REGULACE MIKRO-RNA MikroRNA jsou regulační molekuly RNA, jež představují integrální složky genetického programu většiny buněk. K regulaci funkce a exprese miRNA dochází prostřednictvím transkripční regulace, změny zpracování nebo posttranskripčních modifikací [24–26]. Změny funkce miRNA mohou být rovněž důsledkem jednonukleotidových polymorfismů (single nucleotide polymorphism, SNP) [24,25]. Detailnímu zkoumání bylo zatím podrobeno poměrně velmi málo miRNA, a proto dosud není znám jejich přesný biologický význam. Z několika studií ovšem vyplývá, že miRNA regulují řadu signálních drah zapojených do mnoha biologických procesů v lidském organismu. Rozmanité úlohy miRNA v patogenezi onemocnění naznačují, že manipulace exprese miRNA by mohla přispět k vývoji nových léčebných přístupů [27,28]. Funkční analýza a četné validační studie dokládají zapojení miRNA do regulace mnoha signálních drah. Bylo rozpoznáno několik miRNA podílejících se na regulaci biologických procesů v průběhu rozvoje astmatu. Bioinformatickými analýzami byla regulace související s miRNA odhalena u několika signálních drah vztahujících se k astmatu, k nimž patří interakce matrixové metaloproteinázy, zánětlivá odpověď, signální dráha transformačního růstového faktoru β a různé biologické procesy včetně apoptózy a zánětu [29–36,37•]. Zdá se též, že miRNA je do patogeneze astmatu zapojena jako regulační vrstva na pomezí genetických a environmentálních faktorů na jedné straně a alergického zánětu navozeného imunitním systémem a programováním odpovědi Th2-buněk na straně druhé. Léčebné ovlivnění miRNA by tedy mohlo představovat příležitost k regulaci nebo potlačení alergického zánětu [38–42]. FUNKČNÍ PŮSOBENÍ MIKRO-RNA Funkční působení miRNA je specifické pro jednotlivé miRNA a jejich regulační sítě. Nicméně klíčovým poznatkem ohledně mechanismů účinku miRNA se stala skutečnost, že velké množství miRNA je zacíleno na vícečetné funkčně propojené mRNA, čímž je zajištěna koordinovaná regulace řady stupňů komplexního patofyziologického procesu. Například miR-155, miR-29 a miR-126 jsou zapojeny do remodelace dýchacích cest [38–46], zatímco cílem miR-155 je transkripční faktor c-muskuloaponeurotického fibrosarkomu, jenž podporuje tvorbu interleukinu 4 (IL-4), IL-5, IL-10 a IL-13 Th2-buňkami. V několika miRNA byl rozpoznány centrální regulátory signálních drah Toll-like receptoru (TLR) (obr. 1). MiR-126 zvyšuje imunitní odpověď na určité antigeny, což vede k nadměrné stimulaci imunitního systému a k rozvoji alergického astmatu; expresi miR-126 zvyšuje TLR-4. Působení miR-29 je zprostředkováno drahami IL-1 a IL-4 a syntézou prostaglandinů. Jak bylo prokázáno, miR-146a indukuje nukleárním faktorem κB zprostředkovanou produkci tumor-nekrotizujícího faktoru a kinázu spojenou s receptorem pro IL-1 (IL-1 receptor-associated kinase) a reguluje TLR a cytokinovou signalizaci [38–46]. Ačkoli miR-21 představuje u astmatu a alergických zánětů dýchacích cest nejméně regulovanou miRNA, reguluje alergický zánět dýchacích cest prostřednictvím modulace IL-12 [33]. Byl rovněž vysloven názor, že miRNA hrají důležitou úlohu v imunitní regulaci. MiR-150 potlačuje expresi c-myeloblastózy, transkripčního faktoru kontrolujícího vývoj lymfocytů, kdežto miR-181a reguluje T-lymfocyty [47–49]. MikroRNA-181a vykazuje pozoruhodné spektrum regulací genové exprese. MiR-181a navozuje posttranskripční kvantitativní regulaci citlivosti T-lymfocytů, která umožňuje diferenciaci zralých T-lymfocytů tak, aby rozpoznávaly antagonisty jako inhibiční peptidové antigeny a jako agonisty [50–52]. MikroRNA-181a reguluje četné cíle prostřednictvím fosfatáz a působí jako negativní regulátor v signální dráze receptoru T-lymfocytů. Lze shrnout, že miRNA hrají významnou úlohu v patogenezi astmatu jako regulační vrstva na pomezí genetických a environmentálních faktorů na jedné straně a alergického zánětu navozeného imunitním systémem na straně druhé. Tyto epigenetické změny jsou potenciálně reverzibilní. Identifikace příslušných specifických miRNA a specifická manipulace cílená na miRNA by tedy mohly u astmatu představovat příležitost k regulaci nebo potlačení alergického zánětu a k vypracování potenciálního léčebného přístupu. ZÁVĚR Přibývá důkazů o tom, že patogenezi astmatu i vlastní chorobný proces zprostředkovává odstupňovaná regulace miRNA. Identifikace těchto specifických „podpisů“ miRNA by se v případě zmíněného onemocnění mohla stát odrazovým můstkem pro budoucí rozvoj pokročilých diagnostických a léčebných strategií opírajících se o miRNA. Prohlášení Žádné. Střet zájmů Nedošlo k žádnému střetu zájmů. Adresa pro korespondenci: Daya Upadhyay, MD, Assistant Professor, Division of Pulmonary and Critical Care Medicine, Stanford University School of Medicine, 300 Pasteur Drive, Room H3143, Stanford, CA 94305‐5236, USA E‐mail: email@example.com


text: Těžnice je úsečka, na níž leží vektor tíhové síly působící na těleso. Při různé orientaci tělesa v prostoru získáme různé těžnice, avšak všechny těžnice procházejí jediným bodem, tzv. těžištěm (hmotným středem) tělesa. V geometrii se používá v užším významu, omezeném na „fyzikální“ těžnice procházející vrcholem rovinného obrazce (obvykle používáno pro trojúhelník) nebo tělesa (obvykle používáno pro jehlan). V trojúhelníku představuje (geometrická) těžnice úsečku, která spojuje vrchol se středem protilehlé strany. Všechny tři těžnice se protínají v jediném vnitřním bodě trojúhelníka – těžišti, který je dělí v poměru 2:1 (těžnice od vrcholu k těžišti : těžnice od strany k těžišti). Ve smyslu předchozí fyzikální definice by se jednalo o těžnici při zavěšení trojúhelníku za daný vrchol. Je zajímavé, že nezáleží na tom, jestli trojúhelník chápeme jako trojici stejně těžkých hmotných bodů, trojici stran – hmotných úseček se stejnou délkovou hustotou anebo jako hmotnou plochu s konstantní plošnou hustotou. Související články Mechanika Mechanika tuhého tělesa Trojúhelník Výška (geometrie) Externí odkazy MF WEB, Těžiště a stabilita tělesa: https://web.archive.org/web/20070928015854/http://mfweb.wz.cz/fyzika/48.htm Dynamika


text: Letopočet čili éra je souvislé číslování let od nějaké významné události, historické nebo legendární. Epocha se nazývá den, kterým tato éra začíná. Letopočet umožňuje především datování událostí. Letopočet bývá součástí určitého kalendáře a jeho používání omezeno na určitou civilizační oblast. Jako světový standard se používá tzv. náš letopočet převzatý z křesťanského gregoriánského kalendáře. Počátek letopočtu Epocha v oboru astronomie a chronologie je počátek počítání roků, okamžik, ke kterému vztahujeme časové údaje. Rozlišujeme dva typy: epochu jedinečnou, u které se předpokládá, že nastala (myslitelné je i to, že teprve nastane) jedinkrát, například vznik resp. stvoření světa, narození spasitele, založení města, vypuknutí konečné revoluce a podobně, a epochy vícečetné, opakované, typicky ve stabilizovaných státech od nástupu vládce nebo dynastie. Jsou systémy, kde roční období epochy má číslo nula či jedna, zda počítat rok samotného okamžiku epochy - tedy jestli první rok je rokem oné události, jak je přijato obecně ve společnosti včetně historiografie a letopočet začíná rokem 1. (prvním). A předchází mu první rok „záporný“, tj. první před letopočtem (tj. neexistuje rok nultý a například století začíná jako řadová číslovka rokem 2001. a nikoli rokem 2000), anebo jde o počítání let až po epoše, kdy rok epochy je zároveň před událostí, okamžikem epochy, před epochou, ale i po ní, tedy rokem nula. Astronom Jacques Cassini v roce 1740 prosadil tento rok 0 pro astronomii (a od roku 2000 je i v normě ISO 8601). Po roce nula následuje rok 1 (jedna) atd. Před ním je rok -1, jedna před (naším) letopočtem. Relativita epochy Obecně platí, že zatímco počítání let je v zásadě objektivní, stanovení epochy je výhradně věcí společenské dohody, nemá předem dané přirozené pravidlo. Jediný objektivní okamžik je současný okamžik, toto období a zejména pak tento rok. Jediným objektivním, přirozeným letopočtem by bylo počítání let relativní od tohoto roku (resp. od nynějška apod.) obdobně, jako se relativně počítají roky v běžné řeči: „tohoto roku“, „letos“, „vloni“, „napřesrok“ nebo „příští, přespříští, minulý a předminulý rok“. Tomu ale v historiografii brání nestabilita, neustálá proměna takové epochy, časový údaj, letopočet by se stále měnil a nemohl by se věrohodně zapsat. Tam, kde buď nemá význam rozlišit, zda se údaj vztahuje k našemu letopočtu nebo k současnosti (např. velmi dávná minulost), anebo jde právě o porovnání se současností, je přirozené ovšem takto roky počítat, např. „před dvěma miliony let“ nebo „za dva tisíce let“, i když stejný význam má zařazení do letopočtu: „kolem roku 2 000 000 před naším letopočtem“ resp. „v roce 4014 (n. l.)“. Nejpoužívanější letopočty V Česku V Česku se u zápisu roku éra nejčastěji neurčuje, nepoznamenává a předpokládá se počítání v naší nynější éře, křesťanské, původně odvozené od domnělého data narození Ježíše z Nazaretu. Pokud by mohlo dojít k nejasnosti - protože by mohlo jít o rok před epochou naší éry anebo o rok jiného letopočtu - přidává se za číslem roku formule našeho letopočtu, zkratkou „n. l.“, nově také občanského letopočtu, zkratkou „o. l.“, v křesťanském prostředí Léta Páně, zkratkou LP, případně latinsky Anno Domini, zkr. AD. Rok naopak předcházející epoše našeho letopočtu se označit musí jako před Kristem, zkratkou „p. K.“, nyní častěji sekulárně před naším letopočtem, zkracované na př. n. l. a obdobně před občanským, zkratkou „př. o. l.“, Teoreticky by byla správnější formulka před naší epochou (př. n. e.) a je také možné se odvolávat na slovo éra místo letopočtu: před naší érou (př. n. é.), ale v praxi se tyto pojmy při zápisu letopočtu nepoužívají. Ve světě V jiných částech světa, případně pro náboženské účely se používají další letopočty, zpravidla spojené s příslušným kalendářem, např. čínský, islámský – Anno Hegirae, židovský – Anno Mundi, indický, ale právě v Indii se používá řada dalších kalendářů, jako je hinduistický. Běžné je i používání více letopočtů zároveň, zpravidla s jedním letopočtem (a případně s kalendářem, nyní gregoriánským) státním, a podle příslušnosti k církvi nebo společenství letopočet (s kalendářem) církevní resp. spolkový. Občanský letopočet Občanský letopočet (o. l.) odpovídá dané specifické skupině (např. kultuře, národu, atd.), dalo by se o něm mluvit jako o „místním“, skupinovém, např. národním apod. Např. dozvídáme-li se v knihách judaismu data o. l., jsou to data odpovídající židovskému kalendáři. Tak např. den o. l. židovské kultury: 27 Sivan, 5771 podle gregoriánského kalendáře má v datum 29. červen 2011. „Občanský letopočet“ je dnes velmi často mylně zaměňován za „náš letopočet“ (tj. gregoriánský), a to i v odborné literatuře, právě jako odlišení od označení křesťanského (léta Páně, LP) nebo obecně náboženského. Historické letopočty byzantský letopočet - počítal se od 1. září 5508 př. n. l., stvoření světa (vypočteno podle údajů o věku jednotlivých osob v Bibli). astronomický letopočet - počítá se od 1. ledna 4713 př. n. l., doby, kdy se setkává několik astronomických cyklů. Počítá se ve dnech, měl by se nazývat proto „denopočet“. židovský letopočet - počítá se od 7. října 3761 př. n. l., zkratka AM, Anno mundi čili "roku světa" (vypočteno podle údajů o věku jednotlivých osob v Bibli). mayský letopočet - počítal se od 13. července 3114 př. n. l. konec 4. věku. starořecký letopočet - počítal se od 1. července 776 př. n. l., konání prvních olympijských her. římský letopočet - počítal se od 21. dubna 753 př. n. l., založení města Říma (označuje se ab urbe condita). křesťanský letopočet - počítá se od 1. ledna roku 1 n. l., dodatečně vypočteného roku narození Ježíše Krista (zkratka AD, Anno Domini čili léta Páně, zkratka LP) starý arménský kalendář - počítá se od 11. července (po úpravě ve 12. století od 11. srpna) roku 552 islámský letopočet - počítá se od 24. září 622, Mohamedova útěku z Mekky do Medíny (tzv. hidžra) francouzský republikánský letopočet - počítal se od rovnodennosti dne 22. září 1792, dne vyhlášení Republiky (používal se do roku 1806) fašistický letopočet - počítal se od 28. října roku 1922, král Viktor Emanuel III. předal vládu do rukou Mussoliniho. Byl zrušen s pádem fašismu v Itálii 25. července 1943 Větší periody Rok je zpravidla nejdelší počítanou periodou, ale některé systémy počítání času mají i delší opakující se období - stálé nebo proměnlivé. Pak se rok určuje pořadím v takovém „období“ obdobně, jako den týdnu nebo v měsíci, a jako se určuje rok v rámci opakujících se ér, např. 5. rok 12. egyptské královské dynastie. Jiným takovým letopočtem je ročení podle starořeckého způsobu číslem čtyřletého olympijského cyklu a v jeho rámci číslem roku. Ještě složitější systém má hinduistický kalendář. Reference Literatura Friedrich, G., Rukověť křesťanské chronologie. Praha: Paseka 1997 Hlaváček, I. a kol., Vademecum pomocných věd historických. Jinočany : H&, 1997 - 448 s. Sokol, J.: Čas a rytmus. 2. vyd. Oikumene, Praha 2004, 332 str. Ottův slovník naučný, heslo Letopočet Související články Chronologie Chronologie datování Gregoriánský kalendář Kalendář Náš letopočet Externí odkazy Kalendář Datum Chronologie


Písek -Postavme plavecký stadion na jiném místě, vyzývají členové ODS.


Cigaretový kouř působí na naše tělo v mnoha negativních ohledech. Zvyšuje riziko rakoviny, poškozuje plíce a kardiovaskulární...


text: Čísla za 3Q dopadla na první pohled dobře až na počet prodaných iPhonů. Nic naplat, že vzrostla průměrná prodejní cena a tržby tak dosáhly na očekávání trhu. Ve 2Q prodala firma 47,5 milionů kusů, což je o 1,3 milionu méně, než byl tržní konsenzus. Tato informace opět vede investory k úvahám, jestli se Apple skutečně už nenachází na vrcholu produkčního cyklu. Nižší prodané počty telefonů se projevily i do výhledů tržeb na příští kvartál, které by měly dosáhnout 50 miliard dolarů v porovnání s očekáváním 51,1 miliardy. Vzhledem k tomu, že iPhony tvoří 63 % celkových tržeb, je logické, že to je nejcitlivější téma. Nenaplnění očekávání v prodejích iPhonů jde téměř výhradně za Čínou, která má v tržbách Apple podíl 26,5 %. Tamní situace je podle managementu obtížná, tržní turbulence na akciových trzích přibrzdily poptávku po nových přístrojích. Tamní prodeje vzrostly "pouze" o 87 % na 12,5 milionů kusů, zatímco výzkumná firma IDC predikovala 14,5 milionů. Navzdory tomu je CEO Tim Cook velký optimista co se týče čínského trhu. Mnoho kupců na (pro Apple) nejrychlejším trhu jsou prvokupci, což signalizuje, že Apple dokáže konkurovat levným tamním konkurentům. Všechny další pozitivní informace byly ve stánu výše zmíněného. Podzimní model by měl opět "fungovat" Očekávané informace ohledně hodinek Apple Watch nepřišly, Tim Cook bravurně mlžil. Omezil se pouze na konstatování, že prodeje v prvním čtvrtletí překonaly úvodní prodeje jak iPhonu, tak i iPodu. Nicméně prodané kusy ani tržby nelze rozklíčovat. Položka "ostatní", kam Apple Watch v reportingu spadá, vzrostla oproti 1Q o 952 milionů dolarů. CEO řekl, že příspěvek Apple Watch tvoří více než 100 % tohoto přírůstku. Z těchto informací nelze vydedukovat, jestli konsenzus 3,5 milionů prodaných kusů je blízko nebo daleko od reality. Silná negativní reakce akcie je důsledkem obrovských očekávání, která obvykle před výsledky investoři mívají. Samotná čísla nedopadla extrémně špatně, ale u Apple mívá i malý "miss" velký negativní dopad na cenu akcie. Podle mého názoru ale bude krátkodobá. Čína odezní a nový podzimní model iPhonu by měl opět zafungovat.


Michael Jackson promluvil ze záhrobí! – Epochaplus.cz Smrt americké popové hvězdy Michaela Jacksona zdrtí svět. Umírá 25. června roku 2009 pravděpodobně vinou svého osobního lékaře Conrada Murraye, který mu neúmyslně způsobil akutní otravu silným sedativem. Opravdu to tak ale bylo? Údajné svědectví Michaela Jacksona z onoho světa překvapilo svět. Do jaké míry mu lze věřit? Mnozí lidé věří, že s mrtvými lze komunikovat. V červnu roku 2013 bývalá manželka slavného amerického zpěváka Lionela Richieho (*1949) Brenda prohlásí, že se jí přes médium podařilo navázat kontakt s duchem Michaela Jacksona (1958–2009). Komunikaci s duchem slavného zpěváka navázala bývalá manželka amerického zpěváka Lionela Richieho. „Řekl mi, že to nebyla chyba doktora Murraye. Údajně se nešťastnou náhodou zabil sám,“ tvrdí Brenda. Fanoušci se s úmrtím svého idolu nikdy pořádně nevyrovnali. Záhrobní svědectví přitom zcela přesně odpovídá verzi osobního lékaře, podle kterého si smrtící dávku léků na usnutí omylem píchl sám Jackson. Kdo přesně je tedy zodpovědný za smrt slavného zpěváka? Foto: en.wikipedia.org, billboard.com, nydailynews.com


Upoutávka na nový pořad a debilní Konvalinka do toho musí zamíchat politiku.


Čítanka II. k literatuře v kostce pro střední školy | Knihy.ABZ.cz Kniha: Čítanka II. k literatuře v kostce pro střední školy – Marie Sochrová > Čítanka II. k literatuře v kostce pro střední školy Kniha: Čítanka II. k literatuře v kostce pro střední školy Studenti středních škol pozor! Získejte pečlivě vybrané ukázky textů, společně s metodickými úkoly pro práci s nimi ve II. dílu čítanky k učebnici Literatura v kostce. Tato učebnice je vhodným doplňkem nejen pro přípravu k maturitní ... (celý popis) Spolupracovali: kresby Pavel Kantorek Téma: literatura, česká, světová, počátky, slovesné, kultury, ústní, starověk, orientální, antická, středověk, evropská, Čechy, renesance, humanismus, baroko, klasicismus, osvícenství, preromatismus, národní obrození, střední, školy, čítanky Nakladatelské údaje: Havlíčkův Brod, Fragment, 2002 Studenti středních škol pozor! Získejte pečlivě vybrané ukázky textů, společně s metodickými úkoly pro práci s nimi ve II. dílu čítanky k učebnici Literatura v kostce. Tato učebnice je vhodným doplňkem nejen pro přípravu k maturitní zkoušce, ale pro všechny studenty SŠ. (pro střední školy) Ke knize "Čítanka II. k literatuře v kostce pro střední školy" doporučujeme také:


text: Termika je fyzikální oblast, která se zabývá studiem vlastností látek a jejich změn souvisejících s teplotou. Termika se také někdy označuje jako nauka o teple. Molekulový pohyb Makroskopicky vnímaný tepelný stav látky, který je vyjadřován teplotou, má úzkou souvislost s pohybem základních stavebních částic dané látky (molekul, atomů apod.). Tento pohyb se označuje jako molekulový pohyb. Vzhledem k tomu, že molekulový pohyb se výrazněji projevuje při vyšších teplotách, bývá často označován jako tepelný pohyb. Molekulový pohyb je pokládán za samostatný druh fyzikálního pohybu, jehož základní vlastnosti, které jej odlišují od klasického mechanického pohybu, jsou: pohybu se účastní velké množství částic pohyb je neustálý (nepřetržitý) a neuspořádaný (chaotický) Jedná se o složitější druh pohybu než je tomu v případě pohybu mechanického. Při vyšetřování tohoto pohybu se tedy využívá metod statistické fyziky. Rozdělení termiky Termiku lze rozdělit na několik oblastí. Termometrie – Zabývá se měřením teploty a používanými měřícími metodami. Kalorimetrie – Zabývá se určováním tepelného obsahu (tepla) látek z makroskopického hlediska. Kinetická teorie látek – Zabývá se vztahem mezi strukturou látky na molekulární úrovni a jejím tepelným chováním. Kinetická teorie je založena na znalostech molekulové fyziky. Vzhledem k tomu, že se obvykle zabývá velkým množstvím částic látky, často se zde využívá aparát teorie pravděpodobnosti a matematické statistiky. Termodynamika – Zabývá se zákony, kterým podléhá přeměna tepelné energie v jiné druhy energie (a naopak). Šíření tepla (termokinetika) – Zabývá se způsoby, kterými se teplo šíří prostředím. Meteorologie V meteorologii se pojem termika (anglicky Thermal) používá (především pro účely letectví) pro označení stoupající masy ohřátého vzduchu. Správný název pro tento pohyb je konvekce. Termika vzniká, když slunce zahřeje zemský povrch a ten následně zahřívá okolní vzduch. Teplejší vzduch je lehčí, proto stoupá. S narůstající výškou klesá jeho tlak a v důsledku toho se ochlazuje v běžných podmínkách asi o jeden stupeň na každých 100 metrů (v případě kondenzace páry jenom asi 0,6 stupně). Pokud teplota okolního vzduchu klesá s výškou rychleji, stoupající vzduch je pořád teplejší než okolí a stoupá dál. Teplotní zvrstvení atmosféry se v takovém případě nazývá „labilní“. Tento jev využívají hlavně piloti větroňů, rogalisté a paraglidisté, kteří díky termickým proudům jsou schopni dosahovat výšek několika kilometrů a bezmotorové přelety o délce stovek kilometrů. Typickým viditelným znakem termických proudů jsou oblaky typu cumulus. Termika je obvykle pod oblakem a její horní hranice je ve vrchní části oblaku. V případě silné termiky oblak kumulovitého typu roste do výšky a může se změnit na Cumulus congestus (Cg) anebo bouřkový Cumulonimbus (Cb). Rychlost stoupavých proudů dosahuje v běžných podmínkách od 1 do 8 m/s, v případě bouřky může v extrémních podmínkách dosahovat i desítky m/s. Někdy může ovšem nastat i tzv. bezoblační termika. Podrobněji viz hlavní článek termická konvekce. Související články Teplota Teplo Molekulová fyzika Externí odkazy Obory a disciplíny fyziky


Syndrom vyhoření neboli burnout je stav extrémního vyčerpání, nedostatku energie a špatné nálady. Nepomůže spánek ani delší odpočinek. Podle psychologů se s ním potýká stále více lidí. celý článek


Dětská neurologie – slovník pojmů – Doktor.cz Doktor.cz > Slovník pojmů > Dětská neurologie Zadejte termín Bolest zubů Bolest zad Ekzém Rehabilitace Migréna Ortopedie Ostatní oddělení Ortopedická protetika Praktický lékař - stomatolog Stomatologie Kardiologie Interna Urologie Rehabilitace a fyzikální medicína Praktický lékař - gynekolog Praktický lékař pro dospělé Kožní (dermatovenerologie) Neurologie Oční Praktický lékař pro děti ARO Tělovýchovné lékařství Chirurgie Psychiatrie Ortodoncie Radiologie Alergologie a klinická imunologie Pneumologie a ftizeologie Lékařská genetika Geriatrie Ošetřovatelská péče Revmatologie Maxilofaciální chirurgie Paliativní péče ORL Endokrinologie Foniatrie Dětská chirurgie Dlouhodobá intenzivní ošetřovatelská péče Doprava Funkční diagnostika Gynekologie a porodnictví Infekční lékařství Klinická biochemie Klinická farmacie Klinická hematologie Léčba bolesti Lékárenské Lékařská mikrobiologie Neonatologie Patologie Pediatrie Plastická chirurgie Radiační onkologie Soudní lékařství Kardiochirurgie Léčba popálenin Nemoci z povolání Neurochirurgie Nukleární medicína Tkáňová banka Transfuzní služba Angiologie Cévní chirurgie Dětská neurologie Dětská psychiatrie Klinická onkologie Pracovní lékařství Zdravotnické prostředky AT-návykové nemoci Nefrologie Diabetologie Bez specifikace Sexuologie Gastroenterologie Hemodialýza Traumatologie Epidemiologie Korektivní dermatologie Reprodukční medicína Následná intenzivní péče Dětská kardiologie Dětská urologie Stacionář Sdružené chirurgické obory Hygiena a epidemiologie Gerontopsychiatrie Hygiena obecná a komunální Dětská ORL Operační sály Hrudní chirurgie Urgentní medicína Algeziologie Dermatologie Dermatologická chirurgie Bolest Alergie Hepatologie Anti-aging Anesteziologie a intenzivní medicína Dentální hygiena Fyzioterapie Vnitřní lékařství Dětská a dorostová psychiatrie Dětská dermatovenerologie Dětská oftalmologie Dětská nefrologie Dětská gastroenterologie a hepatologie Dětská endokrinologie a diabetologie Dětská gynekologie Dětská onkologie a hematologie Dětská pneumologie Dětská radiologie Dětská revmatologie Balneologie a fyziatrie Biomedicínská kybernetika Dorostové lékařství Endokrinologie a diabetologie Hematologie a transfuzní lékařství Hygiena dětí a dorostu Hygiena výživy a předmětů běžného užívání Hygiena záření Hyperbarická a letecká medicína Chirurgie hlavy a krku Klinická farmakologie Klinická osteologie Klinická výživa a intenzivní metabolická péče Koloproktologie Lékařská bakteriologie Lékařská virologie Lékařská parazitologie Mikrobiologie Mikrobiologie životního prostředí Návykové nemoci Neuroradiologie Onkogynekologie Onkochirurgie Onkourologie Paliativní medicína Stomatologická chirurgie Psychosomatika Psychologie Posudkové lékařství Urogynekologie Veřejné zdravotnictví Veterinář Logopedie Perinatologie a fetomaternální medicína Vaskulární a intervenční radiologie Atopický ekzém Diuretika Antidiabetika Antidiabetika Antidepresiva Fototoxická dermatitida Antibiotika Antihistaminika Kortikosteroidy Fotoalergická dermatitida Lupénka Spálení sluncem Svrab Vitiligo Stafylokoková kožní infekce Popáleniny Opar - Herpes virus Bradavice Kondylomata Pemphigus Kuří oko Myasthenia gravis Kontaktní dermatitida Diabetická noha Operace očních víček (blefaroplastika) Zvětšení prsou (augmentace) Plastická operace nosu (rhinoplastika) Abdominoplastika Syndrom karpálního tunelu Dupuytrenova kontraktura Labioplastika Liposukce Zmenšení prsou (redukční mastoplastika) Růže Rhinophyma Růžovka (rosacea) Melanom Basaliom Rakovina kůže Virus Epstein-Baarové (EBV) Virus HIV Kryoterapie Leukoplakie Anafylaktický šok Kopřivka Rozštěp rtu Otoplastika - plastická operace uší Zvětšení rtů kyselinou hyaluronovou Facelift Albinismus Systémový lupus erythematodes Psychoterapie Alopecie Vši Kryolipolýza Kavitace Lymfodrenáž Celulitida Proleženiny Puchýř Alternativní medicína Zánět děložní svaloviny (myometrióza) Imunosupresiva Obecný popis oboru Hlavní náplní práce dětského neurologa je diagnostika, prevence a léčba onemocnění dětského centrálního a periferního nervového systému. Patří sem dětská epileptologie, neurovývojová problematika, problematika neurogenetických a neuromuskulárních onemocnění, diferenciální diagnostika bolestí hlavy a pohybového aparátu, diferenciální diagnostika pohybových poruch. U dětské neurologie je důležitá spolupráce s dalšími pediatrickými obory. Diagnostika v oboru Hojně používaná v neurologii je EEG (elektroencefalografie). Dále je velmi užitečná CT (tomografie) a MRI (magnetická rezonance). K zjištění různých poruch se používá genetické vyšetření a vyšetření metabolismu (enzymů). Nejčastější onemocnění vývojové poruchy sluchu, řeči, motoriky opoždění psychomotorického vývoje poruchy metabolismu ovlivňující nervovou soustavu (např. fenylketonurie) traumata po úrazech hlavy akutní ataxie akutní meningitida Nejčastější typy léčby V neurologii velmi záleží na původu potíží, podle toho jsou pak napřáklad indikována antibiotika či jiná farmakologická léčba. Bohužel pro pacienty s některými vrozenými vadami lékaři nemůžou udělat moc. Lze ale léčit symptomy onemocnění. Některé neurologické problémy lze řešit chirurgicky, v tom případě neurologové spolupracují s neurochirurgy. pediatrie, praktický lékař pro děti, ortopedie, neurochirurgie dětský neurolog, fyzioterapie, logopedie Doktor.cz nenese odpovědnost za jakékoliv škody způsobené použitím uvedených informací. Doktor.cz není poskytovatelem odborných informací z oblasti medicíny. Informace uvedené ve slovníku doktor.cz nejsou náhradou lékařské péče. Článek je chráněn autorskými právy. Bez předchozího souhlasu doktor.cz není možné obsah stránek ani stránky samotné jakkoliv kopírovat, rozšiřovat, tisknout, přebírat ani nijak vytvářet odvozená díla. https://cs.wikipedia.org/wiki/D%C4%9Btsk%C3%A1_neurologie Je tento výraz nepřesný? Napište nám. Doktoři zabývající se tímto tématem doc. MUDr. Zdeněk Beneš CSc. Stomatologie, Urologie, Neurologie, Oční, Chirurgie, Alergologie a klinická imunologie, Pneumologie a ftizeologie, Lékařská genetika, Geriatrie, Ošetřovatelská péče, Revmatologie, ORL, Dětská chirurgie, Doprava, Klinická biochemie, Klinická farmacie, Patologie, Pediatrie, Radiační onkologie, Transfuzní služba, Dětská neurologie, Klinická onkologie, Pracovní lékařství, Vnitřní lékařství, Anesteziologie a intenzivní medicína, Dětská a dorostová psychiatrie, Gynekologie a porodnictví, Hematologie a transfuzní lékařství, Infekční lékařství, Lékařská mikrobiologie, Radiologie a zobrazovací metody 261 081 111 ftn@ftn.cz Thomayerova nemocnice, Ústav TRN Vídeňská 800/5 Dr. Ing. Ivan Oliva Stomatologie, Kardiologie, Rehabilitace a fyzikální medicína, Praktický lékař pro dospělé, Kožní (dermatovenerologie), Neurologie, Oční, Chirurgie, Psychiatrie, Alergologie a klinická imunologie, Lékařská genetika, ORL, Doprava, Klinická biochemie, Klinická farmacie, Patologie, Pediatrie, Kardiochirurgie, Neurochirurgie, Nukleární medicína, Cévní chirurgie, Dětská neurologie, Klinická onkologie, Vnitřní lékařství, Anesteziologie a intenzivní medicína, Gynekologie a porodnictví, Praktický lékař pro děti a dorost, Lékařská mikrobiologie, Radiologie a zobrazovací metody 257 271 111 hospital@homolka.cz Roentgenova 37/2 Ortopedie, Ortopedická protetika, Stomatologie, Kardiologie, Urologie, Praktický lékař pro dospělé, Kožní (dermatovenerologie), Neurologie, Oční, Chirurgie, Psychiatrie, Alergologie a klinická imunologie, Pneumologie a ftizeologie, Lékařská genetika, Geriatrie, Ošetřovatelská péče, Revmatologie, ORL, Foniatrie, Angiologie, Dětská neurologie, Nefrologie, Gastroenterologie, Reprodukční medicína, Vnitřní lékařství, Anesteziologie a intenzivní medicína, Gynekologie a porodnictví, Praktický lékař pro děti a dorost, Endokrinologie a diabetologie 386 354 890 info@pronatalrepro.cz PRONATAL Repro s.r.o. MUDr. Andrea Folaufová Rehabilitace a fyzikální medicína, Neurologie, Dětská neurologie 241 712 471 MUDr. Andrea FOLAUFOVÁ - NEUROLOGIE s.r.o. Praha 4 14200 Úprava slovníkového výrazu? Pokud jste našli chybu nebo máte jiný postřeh, můžete ho napsat sem. Návrhy na úpravu prověříme. Nechte nám na sebe email, dáme vám vědět jak to dopadlo. 2018 © Doktor.cz - Mercury Project s.r.o. - - Nastavení cookies


text: Edward Saxton Payson (26. září 1842 – 22. září 1932) byl americký esperantský spisovatel. Narodil se ve městě Groton, ve státě Massachusetts. V mládí zpíval v opeře, od roku 1882 vyráběl piana a v roce 1906 se stal předsedou společnosti vyrábějící piana. Esperanto se naučil v roce 1910. V letech 1918 – 1921 byl předsedou Esperantského svazu pro Severní Ameriku (EANA – Esperanta Asocio de Norda Ameriko), pak byl zvolen čestným předsedou. Z angličtiny překládal do esperanta převážně romanticky dobrodružnou literaturu (Wagnalls, Kirchner, Giesy, Moffet, Haggard, Roe), také povídku od Anatola France převedl z anglického překladu. Jako původní autor se do esperantské literatury zapsal dvěma povídkami: Mládí a láska benátská legenda o dobrodružstvích mladého malíře, Strašidelná manželka popisuje člověka, který tolik toužil po své zemřelé manželce, až ji přivolal zpět, sám zemřel a pod jejím vedením odešel do říše věčného štěstí. Vlastní tvorba v esperantu Juneco kaj amo (Mládí a láska – legenda z Benátek, 1930) La fantoma edzino (Strašidelná manželka, vydáno až v roce 1988 v knize novel dalších autorů) Překlady do esperanta La akrobato de Nia Sinjorino (Akroba Naší Paní – tisíciletá legenda, 1919) Kirchner, Lula: Blanche, la virgulino de Lille (Blanche, panna z Lille, 1919 Giesy, J. U.: Mimi (povídka o latinské čtvrti za války, 1920) Anatole France: Thais (1921) Wagnalls, Mabel: Miserere (Miserere, hudební povídka, 1921) Wagnalls, Mabel: Palaco de danĝero (povídka o Madame la Pompadour, 1926) Moffett, Cleveland: La karto mistera (Záhadná karta, 1927) Haggard, Henry Rider: Luno de Izrael (Světlo Izaele – povídka o odchodu z Egypta, 1928 – přeloženo spolu s Montagu C. Butlerem) Roe, Vingie E.: Lando de arĝenta akvo (Země stříbrné vody, 1931) Wagnalls, Mabel: La rozujo cxiumiljara (Růžový keř kvetoucí každých tisíc let) Externí odkazy Esperantská literatura Američtí spisovatelé 20. století Narození v roce 1842 Narození 26. září Narození v Massachusetts Úmrtí v roce 1932 Úmrtí 22. září Muži Američtí esperantisté Američtí překladatelé