Kniha Kompletní průvodce úspěšného finančníka - Petr Podhajský, Tomáš Nesnídal | Dobré-Knihy.cz Úvodní stránkaPopulárně náučnáOsobní rozvoj a kariéraFinanceKompletní průvodce úspěšného finančníka Ohodnotit » , Tomáš Nesnídal D0268494 9788090387454 Vydavatelství Centrum finančního vzdělávání s.r.o. - knihu nelze objednat na Slovensku. Nelze uplatňovat další slevy. Jak konkrétně a zcela prakticky začít úspěšně obchodovat na burze, aniž by záleželo na vašem věku, vzdělání, nebo současném povolání? Na tuto otázku a mnohem více vám přináší odpověď kniha Kompletní průvodce úspěšného finančníka. Na více jak 340 stránkách odhaluje doposud nejucelenější a nejpraktičtější informace o obchodování na světových burzách a svým velmi detailním a názorným obsahem tak zdaleka překonává mnoho podobně zaměřené literatury na našem trhu. Pokud vám jde o skutečně praktické a názorné kroky, pak bez pochyb právě držíte v ruce tu správnou knihu, která vás kompletně vzdělá v následujících oblastech: obchodování na akciových, komoditních a forex trzích obchodování s pomocí Price Action Součástí knihy je i mnoho důležitých informací o úspěšném systému FinWin, který pro obchodování na světových burzách postavili autoři této knihy a který sami dlouhodobě používají k profitabilnímu obchodování. Čtenář bude proveden jednotlivými etapami různých obchodních přístupů a každá lekce knihy krom srozumitelného vysvětlení nadále poskytne: praktické tipy a triky vycházející z praxe, které jinde nenajdete Autoři knihy Petr Podhajský a Tomáš Nesnídal jsou sami dlouholetí burzovní obchodníci a v rámci této své nejnovější knihy vám přinášejí velmi rozsáhlé a cenné know-how v naprosto praktické podobě, doplněné bezpočtem konkrétních ukázek. Přesvědčte se, že obchodování na burze je vám blíže, než jste si kdy mysleli! Kapitola 1 - Patero úspěšného finančníka - Opravdu důležité patero Kapitola 2 - Cesty úspěšného finančníka - Co potřebujete na úvod znát; Cesta první: poziční finančník; Cesta druhá: Intradenní finančník; Spreadový finančník; Opční finančník Kapitola 7 - Tradeři traderům - Rozhovory s obchodníky; Appendix A: stručný slovník pojmů Štítky: Finanční trhy, Finanční úspěch, Burzovní obchody Jak se stát intradenním finačníkem Cashflow - cvičebnice (hra) - Jak vybřednout z... » Muži, kteří nenávidí ženy


source: wikipedia

text: 6. leden je šestý den roku podle gregoriánského kalendáře. Do konce roku zbývá 359 dní (360 v přestupném roce). Na tento den připadají Tři Králové (Kašpar, Melichar, Baltazar). Události Pravidelné události Tříkrálová sbírka v České republice (každoročně od roku 2001) Česko 1318 – Panovník Jan Lucemburský přijel do Brna kvůli sporům se šlechtickou klikou Jindřicha z Lipé. 1347 – Karel IV. se vrací z bitvy u Kresčaku. 1584 – V Čechách skončila platnost juliánského kalendáře, po pondělí 6. ledna následovalo podle gregoriánského kalendáře úterý 17. ledna. 1899 – Vznikla Česká strana agrární. 1918 – Podepsána Tříkrálová deklarace. Svět 1066 – Korunovace anglického krále Magnuse II. po smrti krále Harald III. Hardrada 1099 – Jindřich V. Sálský korunován německým králem 1169 – Richard Lví srdce skládá věrnost francouzskému králi 1227 – Ferdinand Portugalský osvobozen z Louvru 1311 – Korunovace Jindřicha VII. Lucemburského v Miláně na lombardského krále 1423 – Vznik Saského kurfiřtství. 1838 – Samuel Morse provedl první úspěšně pokusy s elektrickým telegrafem. 1912 – Nové Mexiko se stalo 47. státem USA. 1929 – Král Alexandr I. Karađorđević zrušil ve svém království současné státní zřízení a nastolil diktaturu. 1940 – Masová poprava Poláků Němci ve městě Poznaň. 1943 – Heinrich Himmler vydal směrnici o provádění poprav v koncentračních táborech. 1950 – Spojené království diplomaticky uznalo Čínskou lidovou republiku. 1978 – USA vrátily Maďarsku uherskou korunu. 2016 – Severní Korea oznámila provedení testu termonukleární bomby poté, co byly poblíž její jaderné střelnice zaznamenány otřesy o síle 5,1 stupně 2021 – Příznivci amerického prezidenta Donalda Trumpa, nespokojení s výsledky voleb v roce 2020, přepadli budovu Kapitolu Spojených států Narození Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Narození 6. ledna Česko 1496 – Jan starší Hodějovský z Hodějova, šlechtic a humanista († 11. února 1566) 1555 – Melchior z Redernu, rakouský šlechtic, císařský rada, polní maršál († 20. září 1600) 1582 – Jaroslav Bořita z Martinic, královský místodržící v Čechách († 21. listopadu 1649) 1600 – Jan Špork, generál jezdectva habsburských vojsk († 6. srpna 1679) 1724 – Johann Ignaz Felbiger, slezský pedagog, opat a školský reformátor († 17. května 1788) 1756 – Jan Jeník z Bratřic, důstojník, sběratel lidových písní († 26. srpna 1845) 1761 – Kašpar Šternberk, šlechtic a přírodovědec († 20. prosince 1838) 1794 – Kašpar Mašek, skladatel působící ve Slovinsku († 13. května 1873) 1795 – Dominik Zafouk, česko-německý sochař († 1878) 1819 – František Josef Řezáč, kněz a pedagog († 25. prosince 1879) 1825 – Ignác Leopold Kober, nakladatel († 26. května 1866) 1830 – Adolf Kosárek, malíř († 3. října 1859) 1831 – Jan Stanislav Skrejšovský, novinář a politik († 15. října 1883) 1833 – Melchior Mlčoch, teolog a biblista, děkan olomoucké teologické fakulty († 6. dubna 1917) 1850 – Ladislav Stroupežnický, dramaturg († 11. srpna 1892) 1853 – Karl Eppinger, právník a politik německé národnosti († 15. července 1911) 1863 – Jan Nepomuk Říhánek, kněz a pedagog († 24. května 1935) 1865 – Václav Panýrek-Vaněk, poštovní úředník a spisovatel († 6. dubna 1939) 1866 – Josef Bertl, architekt († 30. května 1955) 1870 Bohuslav Rosenkranc, československý politik († 1923) Josef Seifert, československý politik († 17. srpna 1926) 1873 – František Hnátek, výtvarník a spisovatel († 16. ledna 1941) 1874 – Michael Kácha, novinář, anarchista a nakladatel († 12. května 1940) 1876 – František Chlouba, československý politik († 15. srpna 1943) 1881 – Franz Köhler, československý politik německé národnosti († 13. května 1940) 1882 – Ivan Olbracht, spisovatel († 20. prosince 1952) 1883 Emil Bobek, československý politik německé národnosti († 3. prosince 1945) Mikuláš Antonín Číla, malíř, legionář a československý brigádní generál († 31. května 1983) 1884 Josef Ryšavý, profesor geodezie a rektor na ČVUT († 4. ledna 1967) Vojtěch Sucharda, sochař, řezbář a loutkář († 31. října 1968) Vilém Kreibich, malíř († 27. listopadu 1955) 1893 – Ladislav Svoboda, oběť komunismu († 13. listopadu 1952) 1895 – Jaroslav Červený, fotbalový reprezentant († 4. května 1950) 1900 – Fráňa Velkoborský, spisovatel a textař († 8. listopadu 1958) 1904 Miloš Václav Kratochvíl, spisovatel († 9. července 1988) František Zyka, mistr houslař († duben 1971) 1906 – Emanuel Tilsch, překladatel († 1990) 1909 – Marie Ženíšková, herečka († 10. listopadu 1982) 1919 – Božena Šebetovská, zpěvačka lidových písní († 13. dubna 1982) 1922 – Jiří Klikorka, chemik († 7. prosince 2011) 1927 Karel Kyncl, publicista, reportér a novinář († 1. dubna 1997) Josef Vaniš, kameraman († 14. února 2009) 1929 Jan Jeník, botanik Milada Misárková, překladatelka († 13. listopadu 2015) 1930 – Zdeněk Mraček, lékař a regionální politik, primátor Plzně 1937 – Ludvík Daněk, atlet († 16. listopadu 1998) 1939 – Miroslav Moravec, herec († 29. března 2009) 1942 – Josef Matouš, skokan na lyžích († 20. listopadu 1999) 1948 – Miloš Kratochvíl, sportovní redaktor, spisovatel, televizní scenárista 1949 – Daniel Kroupa, politik, vysokoškolský učitel, filosof 1950 – Ladislav Daniel, historik umění 1952 Martin Braniš, přírodovědec, zoolog († 27. září 2013) Oldřich Kašpar, historik, etnolog, iberoamerikanista 1959 – Vladislav Bareš, ekonom 1968 – Petr Tluchoř, politik 1970 – Radoslav Látal, fotbalista Svět 1256 – sv. Gertruda Veliká, řeholnice benediktinského řádu († 17. listopadu 1301 nebo 1302) 1367 – Richard II., anglický král († 14. února 1400) 1412 – Jana z Arku, francouzská bojovnice († 30. května 1431) 1500 – Svatý Jan z Avily, římskokatolický kněz a teolog († 10. května 1569) 1509 – Melchor Cano, španělský biskup a teolog († 30. září 1560) 1561 – Thomas Fincke, dánský matematik a fyzik († 24. dubna 1656) 1568 – Richard Burbage, anglický herec († 13. března 1619) 1611 – Čchung-čen čínský císař († 25. dubna 1644) 1621 – Mořic Falcký, falcký princ, námořník a pirát († mezi 13. a 16. září 1652) 1650 – Nicola Saggio, italský řeholník, blahoslavený († 3. února 1709) 1655 Jacob Bernoulli, švýcarský matematik a fyzik († 16. srpna 1705) Eleonora Magdalena Falcko-Neuburská manželka císaře Leopolda I. († 19. ledna 1720) 1681 – Ján Baltazár Magin, slovenský básník a historik († 27. března 1735) 1694 – Gottlieb Siegfried Bayer, německý historik a filolog († 21. února 1738) 1702 – José de Nebra, španělský hudební skladatel († 11. července 1768) 1707 – Johann Friedrich Crell, německý anatom a fyziolog († 19. května 1747) 1766 – José Gaspar Rodríguez de Francia, nejvyšší diktátor Paraguaye († 20. září 1840) 1798 – Melchior von Diepenbrock, německý kardinál († 20. ledna 1853) 1803 – Henri Herz, francouzský klavírista, hudební skladatel († 5. ledna 1888) 1807 – Josef Maximilián Petzval, slovenský matematik, fyzik a vynálezce († 17. září 1891) 1809 – Oto Petzval, uherský matematik († 28. srpna 1883) 1822 – Heinrich Schliemann, německý archeolog († 26. prosince 1890) 1823 – Ludwig von Possinger, ministr zemědělství Předlitavska († 29. ledna 1905) 1832 – Paul Gustave Doré, francouzský malíř a grafik († 23. ledna 1883) 1838 – Max Bruch, německý hudební skladatel a dirigent († 20. října 1920) 1842 – Vladimir de Repta, pravoslavný arcibiskup černovický, politik a teolog († 24. dubna 1926) 1848 – Christo Botev, bulharský básník, novinář a revolucionář († 1. června 1876) 1850 Eduard Bernstein, německý politik († 18. prosince 1932) Witold Zglenicki, polský geolog († 6. července 1904) 1858 Luisa Šlesvicko-Holštýnsko-Sonderbursko-Glücksburská, dánská šlechtična († 2. července 1936) Sébastien Faure, francouzský anarchista, volnomyšlenkář († 14. července 1942) 1859 – Samuel Alexander, britský filozof († 13. září 1938) 1861 – Victor Horta, belgický architekt († 9. září 1947) 1865 – Nikolaj Marr, gruzínský lingvista, archeolog a etnograf († 20. prosince 1934) 1868 – Vittorio Monti, italský skladatel, houslista a dirigent († 20. června 1922) 1870 – Gustav Bauer, německý říšský kancléř († 16. září 1944) 1872 – Alexandr Nikolajevič Skrjabin, ruský klavírista a hudební skladatel († 27. dubna 1915) 1873 – Karl Straube, německý varhaník a dirigent († 27. dubna 1950) 1875 – Elsa von Gutmann, kněžna z Lichtenštejna († 28. září 1947) 1876 – Mešadi Azizbekov, bolševický revolucionář († 20. září 1918) 1878 – Carl Sandburg, americký novinář, spisovatel, hudebník a historik († 22. července 1967) 1880 – Tom Mix, americký filmový herec († 12. října 1940) 1882 – Xösäyen Jamaşev, tatarský revolucionář a spisovatel († 13. března 1912) 1883 – Chalíl Džibrán, libanonský malíř, básník a spisovatel († 10. dubna 1931) 1890 – Sára Aaronsohnová, členka židovské špionážní sítě Nili († 9. října 1917) 1897 – Ferenc Szálasi, maďarský politik, vůdce pronacistické Strany Šípových křížů († 12. března 1946) 1899 – Max Simon, nacistický generál, válečný zločinec († 1. února 1961) 1900 Haldor Halderson, kanadský hokejista, zlato na OH 1920 († 1. srpna 1965) Marie Rumunská, královna Království Jugoslávie († 22. června 1961) 1906 – Eberhard Wolfgang Möller, německý spisovatel († 1. ledna 1972) 1908 Menachem Avidom, izraelský hudební skladatel († 5. srpna 1995) Vladislav Blądziński, polský římskokatolický duchovní, mučedník, blahoslavený († 8. září 1944) 1912 – Jacques Ellul, francouzský sociolog, historik, filozof a spisovatel († 19. května 1994) 1913 Edward Gierek, polský politik († 29. července 2001) Loretta Youngová, americká herečka († 12. srpna 2000) 1915 Alan Watts, anglický básník, filosof a spisovatel († 16. listopadu 1973) John Lilly, americký psychoanalytik, filosof a spisovatel († 30. září 2001) Ibolya Csáková, maďarská olympijská vítězka ve skoku do výšky († 9. února 2006) 1920 John Maynard Smith, britský evoluční biolog a genetik († 19. dubna 2004) Val Valentin, portorický zvukový inženýr († 24. března 1999) 1924 Earl Scruggs, americký hráč na banjo († 28. března 2012) Kim Te-džung, bývalý jihokorejský prezident († 18. srpna 2009) 1925 – Regina Habsbursko-Lotrinská, manželka Oty Habsburského († 3. února 2010) 1927 – Edmond Richard, francouzský kameraman († 5. června 2018) 1931 Edgar Lawrence Doctorow, americký spisovatel († 21. července 2015) Dickie Moore, kanadský hokejista († 19. prosince 2015) 1932 – José Saraiva Martins, portugalský kardinál 1933 – Oleg Makarov, sovětský konstruktér a kosmonaut († 29. května 2003) 1937 – Paolo Conte, italský zpěvák, klavírista a skladatel 1938 Vladimír Bencko, český lékař, hygienik a epidemiolog Adriano Celentano, italský zpěvák, písničkář, herec a filmový režisér Mario Rodríguez Cobos, argentinský spisovatel († 16. září 2010) Jozef Golonka, slovenský hokejista, československý reprezentant Larisa Šepiťková, ruská filmová režisérka († 2. července 1979) 1939 – Valerij Lobanovskyj, sovětský a ukrajinský fotbalový trenér († 13. května 2002) 1942 – Roberto Peccei, italský fyzik († 1. června 2020) 1943 – Barry Altschul, americký jazzový bubeník 1944 Joyce Dunbar, anglická spisovatelka Alan Stivell, francouzský hudebník 1945 – Alfredo Conde, španělský (galicijský) prozaik 1946 – Syd Barrett, britský hudebník, zakladatel skupiny Pink Floyd († 7. července 2006) 1947 Fedor Frešo, slovenský rockový a jazzový hudebník Sandy Denny, anglická zpěvačka, členka skupiny Fairport Convention († 21. dubna 1978) 1949 – Chris Laurence, anglický kontrabasista 1950 Louis Joseph Freeh, ředitel FBI Thomas J. Pickard, ředitel FBI 1953 Manfred Kaltz, německý fotbalista Malcolm Young, kytarista australské rockové skupiny AC/DC († 19. listopadu 2017) 1954 – Anthony Minghella, anglický filmový scenárista a režisér († 18. března 2008) 1955 – Rowan Atkinson, britský herec a komik 1956 Angus Deayton, britský herec, scenárista, iluzionista Justin Welby, arcibiskup canterburský 1958 – Ludmila Putinová, ruská filoložka, bývalá manželka Vladimira Putina 1959 – Davy Spillane, irský hudebník 1960 Nigella Lawson, britská novinářka Andrea Thompsonová, americká herečka a novinářka 1965 – Bjørn Lomborg, významný dánský statistik, proslavený knihou Skeptický ekolog 1969 – Ari Sulander, finský hokejový brankář 1971 – Karin Slaughter, americká spisovatelka kriminálních thrillerů 1972 – Fillipo Neviani, známý především jako NEK, italský zpěvák 1974 – Romain Sardou, francouzský spisovatel 1976 – Richard Zedník, slovenský hokejista 1979 – Camila Grey, americká hudebnice (Uh Huh Her a Mellowdrone) 1980 – Steed Malbranque, francouzský fotbalista 1981 – Rinko Kikuchi, japonská herečka 1982 – Gilbert Arenas, americký basketbalista 1983 – Adam Burish, americký hokejista 1986 Alex Turner, anglický zpěvák a kytarista, člen skupiny Arctic Monkeys Petter Northug, norský běžec na lyžích Úmrtí Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Úmrtí 6. ledna Česko 1594 – Lazar Ercker ze Schreckenfelsu, nejvyšší hormistr království Českého (* 1528) 1768 – Franciscus de Paula Cardell, jezuita a profesor filosofie (* 1717) 1809 – Jaroslav Schaller, piaristický kněz, historik a topograf (* 6. března 1738) 1829 – Josef Dobrovský, spisovatel a filolog (* 17. srpna 1753) 1836 – Josef Karel Šíp, frýdecký kněz a historik (* 5. března 1751) 1866 – Gustav Skřivan, matematik (* 11. ledna 1831) 1884 – Gregor Mendel, rakouský mnich českého původu, zakladatel genetiky (* 20. července 1822) 1894 – František Kún, evangelický duchovní v USA (* 30. srpna 1825) 1925 – Josef Quido Lexa, učitel a hudební skladatel (* 15. prosince 1891) 1942 – Jiří Verner, chirurg a dramatik (* 25. dubna 1905) 1948 – František Langr, politik (* 31. května 1881) 1949 – Emil Smetánka, bohemista (* 14. října 1875) 1952 – Josef Heger, katolický teolog, překladatel Bible (* 7. května 1885) 1956 – Josef Sigmond, profesor lesnické fakulty v Praze (* 18. dubna 1868) 1970 – Emanuel Famíra, sochař a malíř (* 15. prosince 1900) 1972 – Karel Bakeš, stavební inženýr, spisovatel a překladatel (* 12. ledna 1888) 1977 – Karel Holubec, lékař (* 30. ledna 1906) 1981 – Ladislav Štoll, marxistický literární kritik (* 26. června 1902) 1987 – Pavel Trost, jazykovědec a literární vědec (* 3. října 1907) 1996 – Mike Buckna, lední hokejista a trenér (* 5. září 1913) 2003 – Vítězslav Jungbauer, sochař (* 6. listopadu 1919) 2004 - Jiří Reinsberg, český katolický kněz, skaut 2010 Ivan Medek, novinář, muzikolog a hudebník (* 13. července 1925) Přemysl Otakar Špidlen, houslař (* 18. června 1920) 2012 – Libuše Hynková, choreografka, folkloristka a etnografka (* 28. října 1923) 2014 – Karel Gut, hokejový reprezentant (* 16. září 1927) 2015 Vlastimil Bubník, hokejista a fotbalista (* 18. března 1931) Ladislav Pachta, matematik (* 3. března 1928) 2019 Gustav Francl, novinář, filmový kritik a překladatel (* 28. ledna 1920) Milan Kantor, protinacistický odbojář, doktor práv a honorární generální konzul České republiky v Melbourne (* 27. února 1925) Miloš Šimurda, akademický malíř, mozaikář a básník (* 5. června 1924) Svět 1275 – Svatý Raimundo de Peñafort, generální představený dominikánů, zpovědník papežů a misionář (* 1175) 1374 – Andrea Corsini, italský biskup a světec (* 1301) 1382 – Basalawarmi, mongolský státník (* ?) 1646 – Kašpar Karas z Rhomsteinu, světící biskup olomoucký (* 1597) 1685 – Malachias Siebenhaar, německý skladatel církevní hudby (* 6. března 1616) 1689 Cristoforo Ivanovich, italský historik, básník a operní libretista (* ? 1620) Seth Ward, anglický biskup, matematik a astronom (* 1617) 1693 – Mehmed IV., osmanský sultán (* 2. ledna 1642) 1721 – Theodor Dassov, německý jazykovědec a protestantský teolog (* 27. února 1648) 1799 – Vilém Jiří Frederik, syn Viléma V. Oranžského (* 15. února 1774) 1813 – Louis Baraguey d'Hilliers, francouzský generál (* 13. srpna 1764) 1826 – John Farey, anglický geolog, matematik a spisovatel (* 1766) 1840 – Frances Burney, anglická spisovatelka (* 13. června 1752) 1852 – Louis Braille, francouzský vynálezce slepeckého písma (* 4. ledna 1809) 1856 – Nicolas-Charles Bochsa, francouzský harfeník, skladatel a dirigent (* 9. srpna 1789) 1882 – Richard Henry Dana Jr., americký právník, politik a spisovatel (* 1. srpna 1815) 1918 Engelbert Pernerstorfer, rakouský politik (* 27. dubna 1850) Georg Cantor, ruský matematik (* 3. března 1845) 1919 – Theodore Roosevelt, 26. prezident Spojených států amerických (* 27. října 1858) 1920 – Heinrich Lammasch, poslední ministerský předseda Rakousko-Uherska (* 21. května 1853) 1928 – Alvin Kraenzlein, americký atlet, čtyřnásobný olympijský vítěz 1900 (* 12. prosince 1876) 1934 – Herbert Chapman, anglický fotbalista a fotbalový manažer (* 19. ledna 1878) 1937 – André Bessette, kanadský římskokatolický řeholník, světec (* 9. srpna 1845) 1942 Alexandr Romanovič Běljajev, ruský spisovatel (* 16. března 1884) Henri de Baillet-Latour, belgický šlechtic, předseda Mezinárodního olympijského výboru (* 1. března 1876) 1945 – Vladimir Ivanovič Vernadskij, ruský mineralog a geochemik (* 12. března 1863) 1946 Jiří Sasko-Meiningenský, princ a hlava dynastie sasko-meiningenské (* 11. října 1892) Adolf de Meyer, německý fotograf (* 3. září 1868) 1959 – Vincenzo Florio, italský podnikatel, automobilový závodník, zakladatel závodu Targa Florio (* 18. března 1883) 1960 – Erik Lindahl, švédský ekonom (* 21. listopadu 1891) 1964 – Werner Kempf, generál tankových jednotek Wehrmachtu (* 9. března 1886) 1974 – David Alfaro Siqueiros, mexický malíř (* 29. prosince 1896) 1981 Frederika Hannoverská, řecká královna (* 18. dubna 1917) Archibald Joseph Cronin, skotský lékař a spisovatel (* 19. července 1896) Gennadij Samojlovič Gor, ruský historik umění a spisovatel (* 28. ledna 1907) 1986 – Fernand Oubradous, francouzský fagotista, skladatel a pedagog (* 12. února 1903) 1989 – Edmund Ronald Leach, britský antropolog (* 7. listopadu 1910) 1990 – Pavel Alexejevič Čerenkov, ruský fyzik, známý zdůvodněním vzniku Čerenkovova záření (* 28. července 1904) 1992 – Elena Čepčeková, slovenská spisovatelka (* 26. ledna 1922) 1993 Rudolf Nurejev, ruský tanečník (* 17. března 1938) Dizzy Gillespie, americký jazzový trumpetista (* 21. října 1917) 1996 – Mike Buckna, lední hokejista a trenér (* 5. září 1913) 1998 – Murray Salem, americký televizní a filmový herec a scenárista (* 12. ledna 1950) 1999 – Michel Petrucciani, francouzský klavírista (* 28. prosince 1962) 2006 – Lou Rawls, americký R&B zpěvák (* 1. prosince 1933) 2007 – Charmion King, kanadská herečka (* 25. července 1925) 2012 – Tom Ardolino, americký rockový bubeník, člen skupiny NRBQ (* 12. ledna 1955) 2013 – Huell Howser, americký herec a komik (* 18. října 1945) 2015 – Joan Peters, americká spisovatelka (* 29. dubna 1938) 2020 – Wilfried F. Schoeller, německý spisovatel, literární kritik (* 3. července 1941) 2022 - Sidney Poitier, americký herec, producent, režisér a aktivista (* 20. února 1927) 2023 – Gianluca Vialli, italský fotbalista a trenér (* 9. července 1964) Svátky Česko Tři králové Baltazar, Kašpar, Melichar Svět Slovensko Den pracovního klidu: Zjevení Pána Antónia Pranostiky Česko Na Tři krále o skok dále. Na Tři krále – zima stále. Na Tři krále – zima stále, mnoho hvězd a o skok dále. Na Tři krále mrzne stále. Tři králové mosty staví, nebo je boří. Mrazy tříkrálové musí přijít, kdyby mělo slunce zajít. Již nás mrazy nepoplení, minulo tě boží křtění. Teče-li na Tři krále voda kolejí, urodí se len. Na Tři Krále mnoho hvězd – urodí se hodně bramborů. Třpytí-li se hvězdy tu noc před Třemi králi, rodí se hojně bílí beránci. Je-li tříkrálová noc hvězdnatá, budou se rodit beránci, býčci, kozlíci a kluci. Je-li na tři krále jasno, zdaří se pšenice. Je-li na boží křtění měsíc v úplňku, toho roku lze očekávat povodně. Je-li na Tři krále větrno, zamíchá se planetami a bude úrodno. Padají-li na Tři krále sedláci (velké vločky sněhu), bude úrodný rok. Není-li od Tří králů až do Matěje (24. únor) obměku, bude obilí na sýpkách až po střechu. Externí odkazy Lednové dny


21. 8. 2008 Dračí Doupě Bylo mi asi dvanáct, kdy jsem se poprvé od starších kamarádů dozvěděl o Dračím „ty vole super skvělá pařba ty vole“ Doupěti. V té době jsem měl o hrách celkem jasnou představu. Buď jsou hry, které se hrají na hracím plánu ála Člověče Nezlob se, kdy se hází kostkami a hotovo. Nebo jsou hry na počítači – a tím je to jasné. Když jsem se tedy poprvé dozvěděl o možnosti epických dobrodružství, propadl jsem nadšení, jako snad nikdy předtím. O co větší bylo moje zklamání, když jsem viděl vzorovou partii. Banda kamarádů seděla na zemi, kreslila nějakou mapu na čtverečkovaný papír a sem tam házela kostkami. Žádné figurky, žádné eye candy efekty. Nedalo mi to ale. Začal jsem se vyptávat na detaily. Nikdy jsem předtím žádnou hru na hrdiny, jak se začalo překládat „Roleplaying game“, neviděl, netušil jsem, o co jde. A zpětně musím říci, že začínat DrD nebyl úplně nejšťastnější nápad, i když jistě disponuje nejvíce přijatelnými pravidly pro začátečníka. Po nastudování prvního sešitu pravidel, určeného pro hráče, jsem se totiž nedozvěděl to nejdůležitější – jak správně hrát. Nikde nebylo ani slovo o hraní přesvědčení nebo o poslání postav. To byl asi největší problém pro nás pro všechny. Každičká hra se tak zvrhávala v bloudění po nesmyslném bludišti, na jehož konci docházel Pánu Jeskyně dech a tak do větších a větších místností dával silnější a silnější potvory, abychom nakonec našli finálního černokněžníka a toho ubili. Nebudete tomu věřit, ale toto schéma nám vydrželo asi dva roky. Jelikož jsem byl do hry zaž 1000 raný, i když jsem ji nechápal, začal jsem studovat pravidla detailněji, až se mi je podařilo namemorizovat do té míry, že mne to předurčilo býti ideálním Pánem Jeskyně. Určitě nejsem sám, komu tento pojem evokuje něco jako „ultimátního bosse“ a nejeden hráč se mne ptal, kdy mne konečně v jeskyni potkají, aby mi mohli nakopat zadek. Marné vysvětlování. V naší vesnici tou dobou hrálo DrD více skupinek přibližně stejně starých lidí a měl jsem tu možnost sledovat jejich výkony (a výkony PJ). Někteří hru pojali jako souboj mezi postavami a Pánem Jeskyně – ten jim posílal do chodeb nejsilnější draky a vyžíval se v jejich vybíjení. Další se zase soustředil na shromažďování bohatství. A poslední PJ měl ve zvyku do jeskyně dát nějakou past, zamčenou neřešitelnou hádankou a její rozlousknutí bylo otázkou celé hry. Já jsem se rozhodl být lepším Pánem Jeskyně. V čem podle mne autoři udělali díru do světa bylo ve své době Dobrodružství na Šedém Vrchu. Tento krátký, ale dokonale ilustrativní gamebook (mimochodem to byl zároveň můj první kontakt s gamebookem!) dokázal přibližně navodit atmosféru, jakou si autoři představovali, že budou cítit i hráči. Když jsem se pak pustil do studování příručky Pána Jeskyně (dovolím si dále používat zaběhlou zkratku PJ), začal jsem objevovat zásadní chyby, které dělali ostatní. A samozřejmě – detailně rozepsané vzorové dobrodružství! To byl výtečný odrazový můstek. Nastudoval jsem jej a pustili jsme se do první hry s novými postavami. Problém se velice rychle identifikoval – hráči neuměli hrát! Uměli jen házet kostkami na útok a obranu. Takže došlo k redukci. Vyhodil jsem ze soubojů iniciativu, poučil hráče, ať se to nesnaží hrát, jako počítačovou hru s omezenými možnostmi (sám jsem měl po prvních pár hrách jako hráč pocit, že mi chybí jakýsi kurzor myši, kterým klikám na ikonky „Open“, „Pick up“ a další), vyřadil jsem pravidla pro nosnost, zanedbali jsme světlo a tak podobně. Tím se (již tak jednoduchá) hra zjednodušila a mohli jsme se více soustředit na hraní samotné. Moje první dobrodružství se jmenovalo „Poklad zbojníků“ a dočkalo se dokonce šesti pokračování. Princip byl jednoduchý. Jelikož jsem tou dobou procházel obdobím Dungeon Mastera, kreslil jsem na čtverečkovanou A4 nesmyslné chodbičky a místnosti, takže výsledkem byla nepřehledná změť. To nás časem donutilo k oddělení jednoho hráče, jako mapovače, se kterým jsme si vyvinuli vlastní slang na kreslení i těch nejkomplikovanějších systémů. Ale i tak se často stalo, že jsme se minuli o nějaký ten čtvereček a museli jsme gumovat a překreslovat celou mapu. Moje fantazie nebyla příliš objevná. Sám, pohlcen DM, jsem si neustále představoval své hráče, hrdiny, ve stejné grafice, jako tato legenda z roku 1987. Takže jsem se nepouštěl do žádných experimentů – všechny hry se odehrávaly v unifikovaných, zděných chodbách. Jak jsem se zmínil o gameboocích – s odkazem na DrD – dostal jsem se také časem k Joe Deverovi a jeho Lone Wolfovi. Popularita v naší grupě byla slušná a já jsem se inspiroval prostředím. Vymyslel jsem svoje první dobrodružství s trochou té logiky. Opuštěný hrad, kousek města. S každým novým gamebookem jsem modifikoval prostředí – zasněžené pláně a ledové jeskyně, tu stoky a tak dále. Dobrodružství na sebe nenavazovala, nebyl důvod ani hráčům vysvětlovat, jak se tam dostali – nikoho to nezajímalo, všichni byli spokojeni, že mají co hrát. Jelikož jsem měl pravidla doslova v malíku, nebyl pro mne problém dynamicky vsazovat potvory či předměty. Vymýšlel jsem si nové předměty a sestavoval obsáhlé ceníky nevyužitelných předmětů – jenom proto, že hráči měli ode mne dost peněz 1000 a aby je tedy měli za co utratit. Také jsme postupem času začali hrát na maličko komplikovanější pravidla – třeba na světlo – čímž jsme se blížili předloze. Ale třeba na iniciativu jsme stále nehráli, protože hráči, kteří mne skálopevně přesvědčovali o tom, že útočné číslo 7/+3 znamená ve skutečnosti 10 (k čemuž přičítali hod kostkou). Takže v jednoduchosti je síla. A systém pastí mnozí nechápou dodnes – ale nakonec jsme se bez něj docela dobře obešli. Vítanou pomocí byl také gamebook Ve službách krále Reginalda, který mne přivedl na myšlenku hraní bez party – jenom v jednom člověku. V době největší závislosti na DrD jsem tak dokázal hrát sám se sebou – měl jsem dvě postavy a sám jsem si dělal PJ. Nebo jsme hráli tak, že jeden hráč měl dva až tři osobní deníky, když jsme se nesešli všichni. Prostě jsme dělali strašně moc prasáren, ale zároveň nás to strašně bavilo. Je mi jasné, že dneska bych si za to zasloužil pověsit za koule do průvanu, ale byla taková doba a nám nebylo mnohdy ani patnáct. A kolik zlepšováků jsem vymyslel – třeba náhodný generátor podzemí na základě hodů kostkou! Měl jsem systémy na příšery, poklady i pasti. Jenom jsem byl líný vymýšlet nějaké pěkné hádanky, takže jsme se všichni smířili s tím, že vrcholem je nalézání klíčů na absurdních místech. S naší jadernou partou jsme se však po mnohaletých útrapách (a přestávkách) dopracovali do situace, že nebylo jít kam dál. Ano, dosáhli jsme šesté úrovně postav a pravidla pro pokročilé, jak jsme se později dozvěděli tento pojem, nebyly dostupné. Nezávisle na tom jsme se ale dočkali reedice pravidel pro začátečníky – verze 1.2, 1.3, 1.5 snad, jestli si to dobře pamatuji. Dočkali jsme se mnoha změn – soubojový systém dostal modernější háv (zbraně konečně přidávaly bonus na obranu například), ale my jsme to docela dobře ignorovali. Ale mnohá pravidla byla lépe vysvětlena, takže nám to pomohlo. Například – v tabulce zkušeností byla uvedena hodnota pro přestup na vyšší úroveň. Náš omyl byl ten, že po přechodu dejme tomu z první na druhou úroveň jsme zkušenosti vynulovali a postava musela nasbírat sumu z tabulky pro přechod z druhé na třetí. Jak jsme později zjistili, uvažovali jsme špatně a dost jsme si tím hru protáhli. Ono také, když dostanete za příšeru pár desítek zkušeností (i když jsem měl ve zvyku hráče bohatě odměnit za přežití dobrodružství), tak se na to díváte jinak, když je meta kolem 9000 ZK. Pravidla pro pokročilé se nám konečně dostala do rukou a nám to vykloubilo sanici. Já jako PJ jsem žasnul nad šílenými hodnotami útoků a obran v bestiáři. Hráči zase plakali, že nedostali žádné nové zbraně a trvali na tom, abych nějaké vymyslel. Náš dvorní hobit alchymista málem zešílel, když se chtěl stát theurgem. Stejně tak náš kouzelník odmítl být mágem, protože nové schopnosti jsou příliš komplikované. Hraničář se stal chodcem, protože druid byl sušinka. Ze dvou válečníků se mi podařilo jednoho přesvědčit na šermíře, ale zloděj chtějící Sicco odvětví kvůli možnosti vraždy... Abych to řekl na plnou hubu – pravidla pro pokročilé zkrátka a dobře rozpoltila naši společnost. Půlka hráčů chtěla řežbit v podzemích stále dokola, druhá chtěl jít ven... Situace se stala neudržitelnou a postupem času jsme DrD přestali hrát úplně. Tím nemůžu říci, že by vymizelo z našich srdcí, to zase ne! Sice jsem několikrát od té doby zkoušel dát partu dohromady alespoň na víkendovou hru, ale nepodařilo se, už na to zkrátka nemáme buňky. Ono taky od té doby jsem o roleplayingu získal úplně jinou představu, než za starých časů a po ostatních to chtít nemůžu. Ale hláška „Nabíjím kuši.... N a3c abíjím kuši... Nabíjím kuši... máš tam už třetí šíp! No a? Střílím jako brokovnicí!“ nás provází dodnes, stejně jako první reakce na potenciální nebezpečí – „Čichám čichám člověčinu“ v roli hobita. Dneska mám DrD v knihovničce jen ze sentimentálních důvodů. Dokonce jsem si opatřil nejvyšší pravidla pro experty, i když motivace k memorizaci již dávno není tak silná. DrD se stalo vděčnou odpočinkovou literaturou, jelikož je to mnohokrát přečtená knížka, kterou si listuji, když se třeba nudím (no dobře, když sedím na toaletě). Od té doby uteklo hodně vody, ale dalo mi to možnost odhalit určité nuance a chyby, které jsou pro DrD charakteristické a byly různými verzemi, reedicemi či volitelnými pravidly odstraněny. Ale mám je v živé paměti, neboť se nad nimi bavím dodneška. Tak hned to „nahazování postav“. Museli jsme vytrpět martyrium matematiky, abychom odhalili, že rozsah 10-15 je ve skutečnosti 1k6+9. Nemohli to udělat jednoduše. To celé jenom proto, abychom získali pět čísel atributů v rozsahu -5 / +5. Proč? Proč ne 0 – 10? Navíc se časem ukázalo, že je možné mít vlastnosti vyšší, než 21 a mít tedy bonusy +6, +7 a vyšší. Dolní hranice ale byla stanovena pevně na -5, takže jaký je toho smysl? Abychom mohli nazývat kladná čísla bonusy a záporná postihy? A co ten bordel se sčítáním bonusů? Typická situace – silný válečník se snaží odvalit kámen, ale síla +5 na to nestačí. Takže musí přiložit ruku k dílu i kouzelník se silou -2. Pochopitelně bonusy se sčítají, takže výsledný bonus je pouze +3, přesto, že pracují dvě postavy. Komedie. V našich pravidlech jsme počítali vždy +1, pokud vás to zajímá. Těchto matematických triků bylo ve hře docela dost. Mohla za to nekonzistence herních mechanismů. Na začátku DrD byly v zásadě tři. Hod na procenta k100, hody na útoky a obranu k6 a konečně hody proti pasti k10. Určitá originalita v tom byla (do té doby jsem neviděl kostku jinou, než šestistěnnou), ale velice rychle se ukázalo, že hod proti pasti je více realistický, než hod na procenta a v pravidlech pro pokročilé se začal tento hod prosazovat více a více. Ale nebyly to jen vnitřní mechanismy. Nepochopil jsem důvod zavedení alternativních jednotek míry a vahy. Jasně, člověk chtěl trochu atmosféry, tak místo metrů jsme říkaly sáhy (no my jsme říkali prostě „čtverečky“). Ale 1000 váha? Jedna mince, což jest základní jednotka, byla tuším 50 gramů. A to už bordel byl. Hlavně to dokonale dokázalo ztratit pojem o realitě a poměru ve hře. A přepočty mezi mincemi – co by se stalo, kdyby byla jednotná měna? Proč se musí postavy prvních pár úrovní potýkat s měďáky, když jsou bezcenné a později spíše použijí na úplatek žebráka rovnou zlaťák, protože ho prostě mají? Vždyť jenom pro přechod mezi úrovněmi je nutné zaplatit sumu jako kráva, takže postavy MUSÍ být bohaté, aby mohly hrát. Nejvíce mne ale z dnešního hlediska šokuje, že pravidla hry, přesněji řečeno příručka PJ poměrně přesně diktuje, jaký svět a jak vytvořit. Když jsem to četl poprvé, přišlo mi to dobré, protože jsem sám nevěděl kudy kam. Ale když se na to koukám dneska – postavy na úrovních 1-5 bloudí v podzemích, 6-15 můžou ven a 16-36 staví hrady a bojují s (vlastními) armádami. Stejně tak je PJ diktováno, jak hrát konfliktní situace, jak usměrňovat hráče, jak dávat zkušenosti. Ze hry se tak paradoxně vytratil kreativní proces, protože se nakonec v jádru věci všechny herní seance podobaly sobě jako vejce vejci. Jen pár vět bylo věnováno tomu, že PJ nemusí hráče do ničeho extra nutit. A ty navíc přibyly obvykle jen ve vyšších verzích pravidel. Zvláštností ale bylo více. Už jenom samotný princip utajování vlastností byl vtipný. Hráči si museli přečíst pouze ta pravidla, která byla určená výhradně pro jejich povolání. Nesměl vědět nic navíc. Bohužel to neřešilo, když hráči zemřela postava a chtěl si zahrát jinou, ale co už. Autoři DrD se tak snažili vtipně vynutit roleplaying. Po pravdě řečeno – nebyl to špatný nápad, ale neznám nikoho, kdo by to dodržel opravdu poctivě. Sekundární problém byl ten, že celé DrD je přemalovaným Tolkienem (neřeším podobnost s D&D nebo AD&D, protože to tady nikdo neznal, kdežto Tolkiena jsme četli všichni), takže stejně všichni poměrně přesně věděli, co se dá čekat od zloděje či mága. Podobně tak přesvědčení. Tato veledůležitá věc – a v pravidlech jí je věnována sotva jedna stránka. Co ale štvalo nejvíce bylo přísné rozdělování zbraní a zbrojí dle povolání. Jinak řečeno to znamenalo, že kouzelník je v řiti po deset úrovní, než má dost magenergie na teleportaci. A pamatujete si na „prosakování reality“? Pravidla pro pokročilé – náročnost průchodu prostředím – prolízačky? Ano, prolízačky - s malou hvězdičkou k poznámce pod čarou. „Tato část pravidel vznikla v Brně!“ Nebo příšery inspirované nářečím, jako byl třeba Dároš, příšerné! Toliko k hrdému Moravistánu. Nebo ty ilustrace. Nebyly nejhorší, to ne, ale dost často zkrátka ujížděly od herní reality. Skoro žádný válečník není zde vykreslen v nějaké zbroji – naopak po vzoru barbara Conana jsou všichni skoro nazí, jakoby předpokládali, že se vyhnou obratně každému zásahu – což je u krolla s průměrnou obratností docela problém. Nejvíce mne pobavila ale ilustrace u bojovníka v pravidlech pro pokročilé, kde tento mastodont s bederní rouškou drží kyj tak nešikovně, že mu zakrývá obličej. To je paráda. Grafik usoudil, že kus klacku je důležitější, než mimika tváře – kterou spíš nesvedl nakreslit. Vtipné je, že poloha rukou při držení kyje je z perspektivního hlediska nemožná – leda by měl bojovník kyj vtlačený do tváře. A podobně ujetých ilustrací byla celá řada (konkurovat bude snad jen Stín Meče, ale ten bych rád rozebral samostatně). Pravidla pro experty jsou ale nejlepším příkladem toho, jak autoři neměli od začátku úplně jasno, co chtějí udělat. Krom záslužné práce, kterou vidím v oddělení pravidel pro DrD svět a jeho neimplementace do základních pravidel, se zde st 1000 ále setkáváme s přetáčením pravidel dle potřeby. V pravidlech pro pokročilé je například naznačený systém dovedností nesouvisejících s povoláním, aby je pravidla pro experty rozšířila do té míry, že je možné si prakticky dělat multipovolání (například válečník – zloděj), samozřejmě po dohodě s PJ. Dost tomu nahrával i fakt, že v tehdejších dostupných časopisech (Dech Draka, Nemesis a další) existovaly doporučení autorů k úpravám pravidel případně nová povolání modifikující ta stávající od čtenářů. Ale skill-based vývoj postav to dokázal s trochou péče přetočit. Přesto se Dračí Doupě dočkalo nehynoucí slávy v našich vzpomínkách, i když je nutné si přiznat, že z velké části je tento úspěch postaven na neexistenci konkurence (což potvrzuje propadák jménem Dračí Doupě Plus). Co se dá dělat. Rudé desky s barbarem krosícího draka zůstanou navždy v mém srdci, jako nejlepší DrD všech dob, u kterého jsem strávil snad tisíce hodin v různých rolích a z různých důvodů. Moc rád bych si někdy zahrál nějaké menší dobrodružství, třeba tak na dvě hodinky jenom s trojčlennou partou (ať už v roli hráče nebo PJ), ale je mi jasné, že se to nikdy nevrátí. Alespoň se tak vyžívám na počítačových RPG hrách, ale „není to ono“. Není nad to zaslechnout chřestění kostek, vykřiknout „nabíjím kuši“ a dokreslit na čtverečkovaný papír další tři metry, ech pardon – sáhy, temné chodby. 15 komentářů: Taky jsem dělal PJ asi 5, 6 let. Kružba, kružba.... nám se levely rychle zvyšovaly, dobrodružství navazovala, takže jsme tu hned měli superhrdiny - občas sem musel někoho pro výstrahu sejmout, aby si nemysleli, že jsou nesmrtelní. V praxi to znamenalo snížení úrovně asi -3. Mám doma deník! kroniku, kam jsme zapisovali většinu dobrodružstvía a vlepovali mapy. Te 1000 80;d se zpětně stydím, jak jsem si vypomáhal nestvůrami typu Vetřelec nebo T1000, podle toho, co dávali v kině - ale hráčům to nevadilo, jen se na tydle monstra třásly. Jako jste měli hlášku "nabíjím kuši", tak u nás jsme od zadního stolu (kde seděla ségra, hrála s náma), se vždycky ozvalo "sesílám úder nenávisti..." "úder nenávisti!", jinak odzadu hrobové ticho. To jí vydrželo od nes.OdpovědětVymazat Co ale naší hře dávalo nový rozměr bylo to, že jsem si bral hráče tajně za sveře a domlouval, co třeba viděli, co druzí ne - a pak - jak měli každý jiné přesvědčení - se z toho staly docela mafiózní hádky a podezírání, a ve škole spolu pak hráči ani nemluvili a proklínali se "pohledy nenávisti" i ve skutečnosti. Největší bitky o to, kdo bude mít tenle prsten, tudle rukavici atd. Kdo koho ve spánku okradne - furt si šli po krku, ale tim se udržovalo dost vtipné napětí. Každý pátek jsme se scházeli u nás doma, asi 5-10 lidí, parno jako ve výtahu, kde si někdo prdnul a nejde to vyvětrat... odcházeli před půlnocí po propařeném dni jako zfetovaná adrenalinem, jaksi povzneseni a těšili se, třásli celý týden na novou hru. Když někdo "zahynul", nesměl 3 měsíce hrát! To bylo pro ně peklo, furt za mnou lezli s prosíkem: Vojto..prosím.. už můžu? A pak se celí blažení vraceli do hry. Smrt nebyla častá, ale muselo to být, jinak by si nevážili života, holomci. Moc dobře sem ji poznal. Hlavní ránu mému jeskyňaření zasadili tím, když jsem nepozorně nechal naši božskou kroniku, putovní deník naší výpravy, ležet na stole. Když jsem se do našeho zaprděného kumbálku vrátil, místo nadpisu "Deník na Drd", někdo připsal nožičku u druého D a pozměnil tak nápis na "Děník na Prd." Všichni se potutelně uchychtávali a dívali se do země. Spojovalo je tajemství tiché rebelie proti PJ... Když došplhali na 15tou úroveň, vymyslel jsem pravidla nová, kde se každé povolání ještě dělilo na další 2.. ufff. takovou celou knihu jsem k tomu dotvořil... ale skoro marně.. za pár měsíců po té vyšly pravidla pro Experty! V té době jsem chystal obrovský scénář s mapou obrovského hradu ve tvaru několika pyramid na síti spletitých ostrovů, počítal jsem s útoky mnoha jednotek, s nimiž budou muset hrad strategicky obsadit a až po té po klasickém způsobu prolízat, místnost po místnosti---- ale.... scénář byl tak rozsáhlý, že jsem ho stále neměl a neměl hotový.. a uběhly 15. narozeniny, 16.. hráči čekali, kdy bude mise hotova a pořád nic.. a pak jsme poznenáhlu vyrostli a už na sebe ani nemáme telefonní čísla.... všechny mapy mám doma rodělané na milimetrovém papíru.. čtvečkový už nám nestačil velikostí.. obludný projekt požral sám sebe. takový byl konec naší party drakobijců. Jinak ještě doma mám mapu 2x2 metry celého imaginárního světa s říšemi. Většinou se střídala krajina, les, město, jeskyně a zase putování... měli celkem velkou svobodu, co podniknout dál..taky vím, že museli luštit různé kódy a že na hřbitovech nacházeli lístečky s citáty z Máje od K.H.Máchy.. takové ty hrůzostrašné verše o kostlivcích.OdpovědětVymazat A pokud vím, vedl jsem 2 skupiny hráč- jedno byli spolužáci - a to druzí skautíci. S každými jsem hrál na jiných mapách. A někteří hráli v obou hrách současně. Ve skautu to bylo efektivní - uklidíš klubovnu? Dostaneš 1000Exp. Jo Jo, už jdu, super. Ne já, já uklidim. ..nebo kdo se naučí latinsky názvy 50 bilinek jako první dostane 40 000 EXP... a šup. .už jeli jak nadrátkách. Drd bylo vždycky za odměnu, na konci schůzky. Nebylo to něco jako náboženství? No ty kráso, na tohle nemám ;). Byl jsi velice pečlivý PJ, to se musí nechat, dokonce se (ale na to jsem si už zvykl) hanbím ;). Naši drakobijci teoreticky dosáhli asi tak té úrovně, ale měli od té doby každý nejméně deset postav, které dohnali na šestku ;).OdpovědětVymazat Ale to s těma skautíkama - taky jsme nejvíc hráli na skautu, hlavně na táborech. A taky jsem měl dvě grupy - školní grupa (to jsme teda hráli takové tahové Diablo bych řekl dneska). Každopádně na tom skautu jsme nebyli v pozici vedoucích, takže takovéhl náboženství jsme nevedli ;). Ale gratuluju - skrz hry na hrdiny do reality! ;) P.S.: Perfektně se to tvoje vzpomínání čte a dobře jsem se u něj pobavil, díky! Tak jsem dělal PJ asi let... Jo a taky jsi trpěl syndromem DrD a všechny hry, které jsi kdy zkoušel programovat na počítači (a byly-li v nich souboje samozřejmě) měly hody na útok a obranu ála DrD? Moje jo ;). - Anonymní15. října 2008 18:31 No nazdar... Ja som sa Dracak snazil presadit kade som chodil, ale kedze nemam nervy na PJ-ovanie, nejak sa mi to nepodarilo. O to viac sa mi to ale podarilo s jednou tu opomenutou hrou a to s Talismanom (ja som mal polsku verziu Magia i Miecz). To boli strasne bitky :)OdpovědětVymazat Wolfus - Anonymní22. listopadu 2008 14:26 Vy jste všichni magoři, jděte radši někam ven mezi lidi, nebo budete do smrti panicové. Ondřej Blaha. PísekOdpovědětVymazat A čo ste tým chceli Bláha povedať? ;)OdpovědětVymazat Tento komentář byl odstraněn autorem.OdpovědětVymazat té krásné nostalgii, k té netřeba nic dodat - je to prostě dračák (snad jen: čas od času i teď potkávám skupinky dvanáctiletých školáků, kteří v metru zuřivě studujou začátečníky... takže dračák není mrtvej).OdpovědětVymazat Chyby v systému DrD jsou - ví to každý, kdo ho četl. A nemálo. Souhlas. Začátečníci jsou "špatný překl 1000 ad jádra DnD" a pokročilí jsou pokus jak tomu nesmyslu dát souvislou kostru - experti jen logický následek. To, že se to ujalo a že se to líbí a komunita hráčů byla (a je!) svědčí o tom že i přes nedostatky je v tom potenciál. Každá moucha v pravidlech hráči nasadí brouka do hlavy, kde že je ten zakopaný pes - tímto mechanismem vzniklo tolik různých variant DrD... každá z nich jiná a jinak zajímavá - já sám jich hrál tolik... Vděčím tedy autorům Dračího doupěte za chybovost - neboť dle mého to byla jiskra pro ohromné množství uvolněné fantasie. Mimochodem... Posledních pár měsíců hraju DrD-like fantasy svět podle DnD 3,5 pravidel upravených pro potřeby světa - s mapou Země otočenou podle rovníku. Postavy jsem vypustil do poklidného zapadákova na kraji malého malebného království krytého ze všech stran horami ve Střední Evropě. Po dvou letech pálení, drancování, loupení a jiných dobrodružstvích (postavy o sobě byly přesvědčené, že jsou kladné!) máme půl království vypáleného skřetí armádou (ta jde na hlavní město ze západu), z původně nedobytné jižní hranice je bašta nekromanta (v momentě, kdy jsme to opouštěli 200 mumií a 200 kostlivců), z místa poslední bitky postav se skřety je jezero, po kraji se prohání černí rytíři a kostlivci a dávná mrtvá knížata povstala, aby si taky ukousla díl ze svého krvavého koláče. ...o vetřelci jsem uvažoval - kdejaký vyvolávač bytostí z astrálních světů by mohl přitáhnout ledasco podobného, ale T1000 je vážně prasárna. Před pár dny jsme začali na britských ostrovech odznova... foruma cyberu. Jo a tomu pánovi, co nadává na to, že máme jít radši ven bo co a že jinak budem panicové bych rád vzkázal, že hráči na mě za poslední dva dny čekali asi tak pětkrát, zatímco jsem souložil v ložnici.OdpovědětVymazat Pročítal jsem si trochu ten Cyber a pěkné je to. Kde hrajete - přímo online? To asi ne...OdpovědětVymazat - Anonymní25. dubna 2009 18:10 což potvrzuje propadák jménem Dračí Doupě Plus- nevím, co má autor proti Plusku, je v něm mnohem více chyb než v 1.6 a je realističtější. Když hraju jako PJ v 1.6, polovina příručky je opravená o moje pravidla a na druhou půlku se nehraje:-)OdpovědětVymazat - Anonymní26. dubna 2009 9:27 Jo, Dračák po konci vyučování byl fajn, ve škole na to byla ideální místnost, respirium jsme jí říkali - stoly, židle a automat na kafe :) Co si pamatuju, tak náš PJ na pravidla v podstatě kašlal, na dobrodružství přicházel nepřipraven, ale uměl vařit z vody jako nikdo jinej! A taky nás bral za dveře, jak tu popisoval Vojtěch, penalizoval nás, když jsme postavy nehráli poctivě "roleplay", tzn. jsme jednali proti zvolenému přesvědčení atd. Hergot, já bych snad někde našel i tu cinklou šestistěnou kostku :)OdpovědětVymazat Anonymní - o kvalitě pravidel nikdo nepochybuje. Ale propadák je to tak jako tak. Hraje to minimum lidí a i komernčně to propadlo. Já pravidla pluska ani neznám - takže se k nim nevyjadřuji, ale vidím, jak je přijali hráči - nijak. Tak proto.OdpovědětVymazat - Anonymní8. září 2009 16:34 Sakra uz to bude vic jak 1000 15 let co jsem DrD parivaval a tenhle clanek mi tu veskerou nadheru kterou clovek ve svy fantazii prozival pripomel....taky jsem si na to kolikrat vzpomel a premejslel jestli by clovek jeste tedka v dospelosti dokazal odprostit od reality a fantazirovat....no nic uz je to asi vse minulosti :-)))OdpovědětVymazat DrD: "Nikdy, nebo navždy!" :)OdpovědětVymazat


text: Karel Emanuel Macan (25. prosince 1858 Pardubice – 6. února 1925 Praha) byl nevidomý hudební skladatel, zakladatel slepecké knihovny a tiskárny v Praze, propagátor esperanta mezi nevidomými, vydavatel slepeckého časopisu Zora (v češtině) a Auroro (v esperantu), které vycházejí dodnes, učitel hudby v pražském Klárově ústavu nevidomých a autor první slepecké české knihy Jitřenka. Život Narodil se v Pardubicích v rodině železničního stavitele. Po otci byl italského původu. Jako dvanáctiletý začal ztrácet zrak, během studií na pražské technice postupně oslepl. Dostat se z deprese mu pomohla hudba – začal studovat na Varhanické škole v Praze u Františka Skuherského. Absolvoval Klavírním triem A-dur. Dále pak studoval skladbu u Zdeňka Fibicha. Obdržel státní stipendium a absolvoval ve Vídni kurz pro učitele slepců. Po návratu do Prahy se v roce 1891 stal učitelem v Klárově ústavu slepců v Praze. Měl mimořádné zásluhy o rehabilitaci osleplých českých vojáků za první světové války, kteří byli za tím účelem umísťováni do Klarova ústavu. Učil je číst a psát Braillovým písmem. Nabízené místo ředitele ústavu nepřijal. Redigoval měsíčník pro slepce Zora, založil společnost Český slepecký tisk a mezi slepci propagoval esperanto a rozhlas. Vylepšil hudební notaci v Braillově písmu. Rozšířil knihovnu ústavu tak, že se později stala základem veřejné knihovny pro nevidomé. V roce 1921 uskutečnil v Praze vůbec první mezinárodní sjezd nevidomých esperantistů. V roce 1896 se oženil s Libuší Heidelbergovou, dcerou sochaře. Zemřel v Praze 6. února 1925 a je pochován na Vyšehradském hřbitově. Dílo Komponoval hudbu komorní i symfonickou a chrámovou. Nejvíce se však znám svou tvorbou písňovou. Jeho písně měl na repertoáru mimo jiné i slavný český pěvec Karel Burian. Úplný soupis Macanova díla zpracovala Dagmar Hutlová ve své diplomové práci (viz Literatura). Písně Pět písní (1888) 15 písní (1898) 12 dětských písní (1898) 5 nových písní (1900) Jarní (1900) Veselý zpěváček (1903) Smutná láska (1903) Mladá láska (1906) V rozpuku (1914) Rudé západy Sbory 5 ženských sborů čtyřhlasých (1898) Kozácký pochod (1893) Když nad zemí se shluknou mraky tmavé (slova Svatopluk Čech) Ó, Praho (slova Jaroslav Vrchlický) Komorní skladby Klavírní trio A-dur (1884) Smyčcový kvartet f-moll (1899) Dumka pro housle (1919) Benátskou nocí (barkarola pro housle, 1919) Jiné skladby Amarus (melodram 1892) 2 mše řada drobnějších klavírních skladeb Odkazy Související články Hudba Tyflopedie Literatura Československý hudební slovník osob a institucí II. (A–L), 1965, Státní hudební vydavatelství, Praha, s.18 Josef Bohuslav Foerster: Poutník. Leopold Mazáč, 1942 Dagmar Hutlová: Pardubický rodák, skladatel, Karel Emanuel Macan. Pedagogická fakulta v Hradci Králové, katedra hudební výchovy (diplomová práce), Hradec Králové 1973 Reference Externí odkazy Knihovna a tiskárna pro nevidomé K. E. Macana Životopis Soupis pražských domovských příslušníků 1830-1910, Macan, Karel E (*1858) Skladatelé klasické hudby Skladatelé romantismu Skladatelé chrámové hudby Čeští hudební skladatelé Čeští esperantisté Nevidomí hudebníci Narození v roce 1858 Úmrtí v roce 1925 Muži Narození 25. prosince Úmrtí 6. února Narození v Pardubicích Úmrtí v Praze Pohřbení na Vyšehradě


Ca L'Agustinet - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Saldes Saldes a zdejší nabídka všech 10 ubytování. Ca L'agustinet De St Julia, s/n, Vallcebre, Saldes, Španělsko, 08699 - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě Ca L'Agustinet – podrobnější informace Pro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Vallcebre je hotel Ca L'Agustinet perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět. Využijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Vallcebre. Jmenujme alespoň část hotelového vybavení, jsou zde společenské prostory, okružní jízdy, bar, knihovna. Kromě toho jsou všechny pokoje vybaveny celou řadou vymožeností. Mnoho z nich má k dispozici i vířivá vana, topení, budicí služba, stůl, telefon, které potěší i toho nejnáročnějšího hosta. Hotel nabízí mnoho jedinečných rekreačních příležitostí, jako je vířivka, lyžování, jízda na koni, zahrada. Ca L'Agustinet je vaším místem pro kvalitní hotelové ubytování ve městě Vallcebre. Saldes Ubytovacích zařízení


Prodej skleníků – Skleník Venus 2500, 193x131 cm Domů>Skleníky>Skleník Venus 2500 - 1,93 x 1,31 m Skleník Venus 2500 - 1,93 x 1,31 m Skleník Venus se skládá z hliníkové konstrukce a prosklení je z polykarbonátových desek o síle 4 mm. Jedná se o velice kvalitní polykarbonát s UV filtrem. Rozměry skleníku jsou 1,93 x 1,31 m. Stříbrná barva. Kód zboží: S010 Skleník Venus 2500 Typ skleníku: Venus 2500. Rozměry skleníku: 193 cm x 131 cm. Balení obsahuje: jednokřídlé posuvné dveře (šířka a výška otvoru = 61x161 cm), hliníkové profily, sklo, jedno střešní okno, spojovací materiál. Ke skleníku si můžete dokoupit další příslušenství. Skleník se dodává jako stavebnice. K balení přikládáme podrobný návod na sestavení


source: fineweb

text: Výplata dividend a jiných výnosů z cenných papírů Charakteristika a popis produktu Jedná se zejména o výplatu dividend a výnosů z podílových listů, kterou zajišťujeme pro různé společnosti, a o výplatu dávek účastníkům penzijního připojištění, případně o jiné typy výplat. Stručný výčet hlavních činností: Česká spořitelna nabízí možnost uzavřít Rámcovou smlouvu o poskytování služeb souvisejících s uplatňováním majetkových práv spojených s cenným papírem. Podle ustanovení § 269 odst. 2 zákona č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník s přihlédnutím k § 120 odst. 1 písm. b) zákona č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu, je emitent registrovaného cenného papíru povinen uzavřít smlouvu s bankou nebo jinou k tomu oprávněnou osobou, jejímž prostřednictvím mohou majitelé registrovaného cenného papíru zdarma uplatňovat svá majetková práva spojená s tímto cenným papírem, zejména jejímž prostřednictvím budou vypláceny výnosy z tohoto cenného papíru, ledaže emitent sám je k těmto činnostem oprávněn. Výhody Akcionář-fyzická osoba je vyzván oslovovacím dopisem k vyzvednutí příslušné částky na kterékoliv pobočce České spořitelny. K vyzvednutí dividend a jiného výnosu stačí pouze průkaz totožnosti. Na výplatním místě je možno změnit hotovostní výplatu na bezhotovostní a dát příkaz k zaslání dividendy na účet vedený v kterémkoliv peněžním ústavu na území České republiky. Tato služba nezvyšuje cenu výplaty a začíná být v současné době akcionáři využívána. Akcionář-právnická osoba, cizinec je vyzván oslovovacím dopisem k předložení dokladů nutných k výplatě, která je zprostředkována bezhotovostním převodem na účet akcionáře. Při tomto způsobu výplaty je možno zjistit okamžitý stav prováděných výplat, blokovat jednotlivé výplaty, vyplácet po libovolně dlouhé výplatní období a vyúčtování výplat provést do druhého dne po ukončení výplatního období. Podmínky založeníVýplata dividend a jiných výnosů z cenných papírů je realizována na základě smlouvy uzavřené mezi emitentem a Českou spořitelnou. Vlastní výplata je zahájena v dohodnutém termínu po předání seznamu akcionářů a po připsání peněžních prostředků pro výplatu dividend a jiných výnosů na účty České spořitelny.


Jméno Claus Erik Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek Jméno Claus Erik má 0 lidí. Jméno Claus Erik je složeno z více jmen. Jméno Claus nosí 1 obyvatel ČR. Jméno Erik nosí 5656 obyvatel ČR, svátek slaví 26.10., má význam: vážený vládce a původ skandinávský. Diskuze na téma: Jméno Claus Erik Ostatní diskuze:


no jistě - po duplexech (dovoušroubovicích) a triplexech (trojšroubovicích) následuje kvadruplex. Pět vláken se podle mě už nevejde, tedy aspoň jsem o tom nikde nečetl ani neslyšel.


„Slavný“ pojišťovák Štork inkasoval miliony, novela ale provize neřeší | E15.cz E15.czZprávyByznysFinance a bankovnictví„Slavný“ pojišťovák Štork inkasoval miliony, novela ale provize neřeší„Slavný“ pojišťovák Štork inkasoval miliony, novela ale provize neřešíSdíletTweet 15:03Česku za loňské neschválení novely zákona o pojišťovnictví hrozí sankce z Bruselu. Vláda se proto zítra k novele vrátí, návrh ale neobsahuje regulaci provizí pojišťovacích zprostředkovatelů, tedy bod, který vyvolal vážné spory v koalici. Přitom k omezování odměn jsou pádné důvody, například nechvalně proslulý makléř Lukáš Štork inkasoval desítky milionů korun a kvůli nekalým praktikám ho ČNB v minulosti potrestala šestimilionovu pokutou. Pro ministerstvo financí je nyní prioritou zavedení evropské směrnice Solvency II do českého práva a kvůli tomu potřebuje schválit zmiňovanou novelu, která měla platit již od počátku roku. „Transpozice směrnice musí být dokončena co nejrychleji, jinak České republice hrozí sankce ze strany Evropské unie,“ uvedlo MF. Pokuta může dosahovat i stovek milionů korun. Financemi předkládaná novela upravuje činnost pojišťoven podle několika evropských směrnic. Cílem je posílení finanční stability pojišťoven, a tím i ochrany jejich klientů. Měla by také rozšířit dohledové pravomoci České národní banky. Nynější návrh novely ale rezignuje na regulaci odměn za zprostředkování životního pojištění, kvůli čemuž se loni rozhořel spor mezi ministrem financí Andrejem Babišem a Ladislavem Šinclem. Právě tento poslanec ČSSD do zákona prosazoval omezení provizí. Sněmovna nakonec loni v listopadu i díky hlasům koaličních poslanců Šinclovy pozměňovací návrhy, a pak také celou vládní novelu, zamítla. Politika Podle aktuálních čísel ČNB byla makléřská profese navzdory hrozícím regulacím stále velmi žádaná. Během loňského roku, kdy se o omezení provizí mluvilo, se u centrální banky nově registrovalo 6864 pojišťovacích zprostředkovatelů, přičemž ve stejném období zaniklo 1147 registrací. Regulace tak zájemce o vstup do branže neodrazuje, navíc pro ni hovoří i nekalé praktiky používané některými finančními poradci. Nejznámější je případ pojišťovacího zprostředkovatele Lukáše Štorka, který na provizích inkasoval desítky milionů korun. Štork kvůli svým praktikám dostal v říjnu 2013 od ČNB rekordní pokutu šest milionů korun, což byla vůbec nejvyšší sankce v historii pro zprostředkovatele. Byl rovněž vyloučen z profesní organizace. Štork podle ČNB zprostředkovával investiční životní pojištění klientům, pro které nebyl tento produkt vhodný, nedostatečně informoval o poplatkové struktuře a nedostatečně zaznamenával požadavky klientů. Se Štorkem přitom již podobné řízení centrální banka vedla v roce 2010. Tehdy mu nařídila, aby přestal nevhodné pojistné smlouvy klientům nabízet. Na finančním trhu působil Lukáš Štork od roku 2005, trest dostal při práci pro společnost OVB Alfinanz, která ho opakovaně vyhlásila nejlepším poradcem. Následně dělal u Broker Consulting a krátce i pro PlanSecur. Před dvěma lety si makléř dokonce změnil příjmení na Mikula, a to podle své manželky. Od loňského listopadu se už podle údajů v živnostenském rejstříku opět jmenuje Štork. Loni v květnu si založil eseróčko Luco Business Operation. Co přesně dělá ale nelze zjistit, firma nemá žádný web. Podle databáze podnikatelských subjektů společnosti Cribis měl Štork jako OSVČ slušné příjmy. V roce 2011 figuroval v kategorii tři až pět milionů korun ročního obratu a v letech 2012 až 2014, tedy tři roky po sobě, se dokonce vyhoupl do kategorie 10 milionů až 29 milionů korun. David VagadayDalší články autoraV Krušných horách zůstaly ruiny nacistické továrny. Podívejte se na betonový kolos ztracený v lesíchZápisník Davida Vagadaye: Ostudná MarksováKlíčová slova:pojištění Související článkyFinance a bankovnictví Česku chybí nový zákon o pojišťovnách. Hrozí postih z EU


source: CulturaX

text: Mřížka zabraňuje stékání vody do potrubí a je také opatřena zpětnou klapkou, která propouští vzduch jenom jedním směrem a zároveň zabrání zpětnému nasávání vzduchu z okolí. Větrací protidešťové mřížky dodáváme v různých barevných provedeních (bílá, hnědá, béžová, cihlová). Jsou vyrobeny ze dvou dílů pro pohodlnou montáž. Příruba se vsune do potrubí a rámeček mřížky se šrouby uchytí ke stěně. Vyrobeno z ABS plastu a ochranou proti UV záření. ABS plast je zkratkou pro akrylonitrilbutadienstyren. Je je to amorfní termoplastický průmyslový kopolymer, který je odolný vůči mechanickému poškození. Je tuhý, houževnatý, dle typu odolný proti nízkým i vysokým teplotám, málo nasákavý, zdravotně nezávadný. Je odolný vůči kyselinám, hydroxidům, uhlovodíkům, olejům, tukům Zpracovávat ho lze do teploty 280 °C. Při vyšší teplotě se začne rozkládat. Tepelná odolnost výrobků z ABS je do 105 °C. Lepit lze rozpouštědlovými lepidly na bázi toluenu a methylenchloridu a také polyakrylátovými lepidly. Mezi nejvýznamnější patří užití při výrobě nábytku, využití v 3D tisku a při zapravení hran u rovných i u tvarových LTD desek. Vyrábí se z něj také většina kostek LEGO. Větrací mřížka protidešťová béžová VP 150/200x200 HPMbz předchozí produkt Větrací mřížka protidešťová bíla VP 100/154x154 HPMb další produkt Větrací mřížka protidešťová bílá VP 125/200x200 HPMb


Rozkládací (roztahovací) (7) Od 81 cm do 100 cm (4) Od 136 do 190 cm (4) Od 191 do 240 cm (3) Nad 240 cm (3) hliník Zrušit filtry Doppler EXPERT - hliníkový stůl rozkládací 150/210x90 cm Doppler EXPERT - rozkládací hliníkový stůl 220/280x100x75 cm Doppler EXPERT WOOD antracit - gastro barový hliníkový stůl 90x90x110cm Doppler EXPERT WOOD antracit - gastro hliníkový stůl 90x90x75cm Doppler EXPERT WOOD antracit - rozkládací hliníkový stůl 150/210x90x75 cm Doppler EXPERT WOOD antracit - rozkládací hliníkový stůl 220/280x100x75 cm Doppler SALERNO - hliníkový zahradní stůl 150x90x75 cm


Bajonetový adaptér Sony LA-EA2 - Digineff by Ondřej Neff on 30. 10. 2011 Adaptéry jsou velmi oblíbenou součástí fotografické výzbroje, protože rozšiřují škálu použitelné optiky. Například firma Novoflex vyrábí pro modelovou řadu Nex adaptéry pro objektivy Sony s bajonetem A, ale také Nikon a Pentax. Podobných adaptérů je mnoho. Adaptéry jsou velmi oblíbenou součástí fotografické výzbroje, protože rozšiřují škálu použitelné optiky. Například firma Novoflex vyrábí pro modelovou řadu Nex adaptéry pro objektivy Sony s bajonetem A, ale také Nikon a Pentax. Podobných adaptérů je mnoho. Sony nyní nabízí zcela speciální adaptér, který má v sobě polopropustné zrcátko a zaostřovací zařízení toho druhu, jaké jsou v „translucentech“, nyní už model 65 / 75. Je to drahý špás, stojí to 8 a půl tisíce. Za vyzkoušení to jistě stálo. Vypadá to takto: Z této strany se nasazuje objektiv, z druhé strany se adaptér nasadí na přístroj Nex. Tu druhou stranu vidíte zde: Lesklý obdélník je samozřejmě ono polopropustné zrcátko, které propouští 2/3 světla dál na čip a 1/3 odráží na AF senzor na principu fázové detekce. Když je to dohromady, vypadá to takto – na snímku širokorozsahový zoom Sony 18-250: Jakmile sesadíme soustavu dohromady, přístroj se chová zcela standardně. Lze nastavit režimy AF i ruční ostření, singl i průběžné ostření, zaostřovací bod jeden anebo celoplošné ostření. Po nasazení se objektiv sám od sebe proostřuje, jako když se pes protahuje. To navazuje kontakt objektivem s tělem přístroje. Občas ovšem hodí hlášku, že přístroj neumí detekovat objektiv a že ho máte pořádně nasadit. Pomůže tomu prozoomování na nejkratší ohniskovou vzdálenost. Na displeji obraz znatelně ztmavne (pracoval jsem s přístrojem Nex 5N). Chtěl jsem tomu odpomoci zesvětlením displeje, ale chyba lávky, tato funkce je po nasazení adaptéru vypnuta. To je kromě ceny jediná moje zásadní námitka, tohle musel někdo vymyslet opravdu hlavou. Když dopadá méně světla, spíš bych čekal, že adaptér se s tělem domluví na zesílení jasu displeje! Teď k těm příjemnějším prvkům systému. Především, je to opravdu výhoda, že můžete ke svému Nexu dát i jiné objektivy. Pokud někdo buduje systém Sony zrcadlovka + mirrorless, pak je opravdu výhodné si adaptér obstarat. Potom může maličký Nex velmi dobře a plnohodnotně zaskočit jako druhý přístroj a není třeba se trmácet s objemným druhým tělem DSLR. Přístroj velmi svižně doostřuje v průběžném ostření, testovací fenku Noru doostřoval statečně, na úrovni čistých zrcadlovek, všechna čest. Po stránce funkční je tedy adaptér v pořádku, velmi dobře se s ním pracuje, zejména při použití teleobjektivu. V této souvislosti je třeba zmínit, že na své spodní části má kovový závit pro stativový šroub. O praktičnosti tedy není pochyb, jen je otázka, zda se investice osmi a půl tisíc vyplatí. To ovšem záleží na každém z nás – zda rozšířit možnosti kompaktu s výměnnými objektivy a mít druhé tělo pro výbavu velkých objektivů Minolta – Sony.


Líčení za zavřenými dveřmi


text: Periodická tabulka prvků (také periodická soustava prvků, Mendělejevova tabulka prvků) je uspořádání všech chemických prvků v podobě tabulky, ve které jsou prvky seřazeny podle rostoucích protonových čísel, elektronové konfigurace a cyklicky se opakujících podobných chemických vlastností. V tabulce je obvykle kromě chemického symbolu prvku uvedeno i jeho atomové číslo, relativní atomová hmotnost, případně další údaje o prvcích. V současné době je v tabulce 118 známých prvků, z nichž 94 se přirozeně vyskytuje na Zemi. Zbylé byly připraveny pouze uměle a zatím nebyl objeven žádný jejich stabilní izotop. Tabulku poprvé publikoval Dmitrij Ivanovič Mendělejev v 1869. Zařazení prvků do tabulky bylo určeno jím definovaným periodickým zákonem: Vlastnosti prvků jsou periodickou funkcí jejich atomových hmotností. To znamená, že u prvků se pravidelně opakují podobné vlastnosti. Prvky s podobnými vlastnostmi mají stejný počet valenčních elektronů. Na počest 150. výročí publikace periodického zákona prohlásila OSN rok 2019 za Mezinárodní rok periodické tabulky prvků. Dnes je známo, že některé lehčí prvky jsou až za těžšími, neboť obsahují neutrony (například jod stojí za tellurem). Proto roku 1913 Henry Moseley opravil periodický zákon podle rostoucích protonových čísel. Uspořádání tabulky Periody a skupiny Řádky periodické tabulky prvků se nazývají periody a sloupce se nazývají skupiny: V periodách se nacházejí prvky, které mají stejný počet elektronových slupek ve svém elektronovém obalu. Ve skupinách pod sebou leží prvky se stejným počtem valenčních elektronů v elektronovém obalu. Přitom platí, že prvky, nacházející se ve stejné skupině, vykazují i podobné chemické vlastnosti. Někdy bývá zvykem dělení skupin na hlavní a vedlejší. Prvky v hlavních skupinách mají valenční elektrony ve sférách s a p, prvky vedlejších skupin doplňují valenční elektrony do slupek d a f. Tabulka je rozdělena do čtyř zhruba obdélníkových oblastí nazývaných bloky: červený blok jsou s-prvky žlutý blok jsou p-prvky modrý blok jsou d-prvky (přechodné kovy) zelený blok jsou f-prvky (vnitřně přechodné kovy) Názvy skupin Platí, že prvky nacházející se ve stejné skupině vykazují i podobné chemické vlastnosti. Proto mají některé skupiny své názvy: 1. skupina (růžová barva) – alkalické kovy a vodík 2. skupina (oranžová barva) – kovy alkalických zemin 3.–12. skupina (modrá barva) – přechodné kovy 17. skupina (zelená barva) – halogeny 18. skupina (světle modrá) – vzácné plyny Blok světle hnědý – lanthanoidy a aktinoidy Například 1. skupina prvků (alkalické kovy a vodíkem) má vždy pouze jeden valenční elektron ve slupce s. Například 17. skupina prvků (halogeny) má sedm valenčních elektronů (dva ve slupce s a pět ve slupce p). Vysvětlení tabulky Struktura atomu Všechny látky jsou složeny z atomů, které se skládají z protonů a neutronů, které tvoří atomové jádro, a elektronů, které atomové jádro obklopují jako elektronový obal. Každý z protonů nese kladný a každý z elektronů záporný elementární náboj. Pokud je atom elektricky neutrální je počet elektronů v elektronovém obalu rovný počtu protonů v atomovém jádře. Počet protonů nebo elektronů elektricky neutrálního atomu se nazývá jeho atomové číslo nebo protonové číslo. Atomy se stejným protonovým číslem (stejným počtem protonů) se nazývají chemické prvky. Všechny existující chemické prvky jsou uspořádány v periodické tabulce prvků. Jsou v ní seřazeny podle rostoucího protonového čísla, zákonů vyplývajících ze struktury atomů a vlastností prvků při chemických reakcích. Struktura elektronového obalu Chemické chování atomu je tedy určeno protonovým číslem, které udává počet protonů a ten se zároveň rovná počtu elektronů. Elektrony se vyskytují v elektronovém obalu atomu, který se skládá z hlavních slupek, které obsahují podslupky a ty obsahují orbitaly. Vlastnosti elektronů v obalu lze charakterizovat čtyřmi kvantovými čísly: hlavní, vedlejší, magnetické a spinové číslo. Hlavní kvantové číslo (značka n = 1, 2, 3, ....) označuje hlavní slupky. Obecně platí, že slupka s hlavním kvantovým číslem n může mít maximum 2·n2 elektronů. Průměr hlavních slupek se zvyšuje s rostoucím hlavním kvantovým číslem. Na hlavním kvantovém čísle je závislá energie elektronu. Vedlejší kvantové číslo (značka l, nabývá hodnot s, p, d, f ) označuje podslupky, na které jsou rozděleny jednotlivé slupky. Daná podslupka je identifikována hlavním kvantovým číslem a svým písmenem (například 2p znamená n-slupku a p-podslupku). Na vedlejším kvantovém čísle l je závislá velikost momentu hybnosti elektronu. Magnetické kvantové číslo (značka m) označuje orbitaly, na které jsou rozděleny jednotlivé podslupky. Každá s-podslupka obsahuje jeden orbital, každá p-podslupka obsahuje tři orbitaly, každá d-podslupka obsahuje pět orbitalů a každá f-podslupka obsahuje sedm orbitalů. Na magnetickém kvantovém čísle m je závislý směr momentu hybnosti elektronu. Spinové kvantové číslo (značka s) popisuje dvě možné orientace spinu elektronu v orbitalu. Spinové kvantové číslo elektronu určuje směr jeho otáčivosti kolem své osy a může nabývat pouze dvou hodnot +1/2 nebo −1/2. Pauliho vylučovací princip říká, že žádné dva elektrony v atomu se nemohou shodovat ve všech čtyřech kvantových číslech. Dva elektrony ve stejném orbitalu se již shodují ve třech kvantových číslech (jmenovitě těch, která popisují tento orbital). Oba elektrony se proto musí lišit ve čtvrtém kvantovém čísle, jejich orientaci spinu. Možnosti variace kvantových čísel v tomto orbitalu jsou tedy vyčerpány, každý jednotlivý orbital tedy může být obsazen maximálně dvěma elektrony. Výsledkem je následující maximální počet elektronů pro různé slupky: K-slupka (n = 1) má pouze jednu podslupku (1s) a ta má pouze jeden orbital. Vzhledem k tomu, že ten může být obsazen maximálně dvěma elektrony, může tak mít maximálně 2 elektrony. L-slupka (n = 2) má dvě podslupky (2s a 2p), které se skládají z jednoho nebo tří orbitalů. Může tedy ve svých čtyřech orbitalech mít maximálně 8 elektronů. M-slupka (n = 3) má tři podslupky (3s, 3p a 3d), takže ve svých devíti orbitalech může mít maximálně 18 elektronů. N-slupka (n = 4) má čtyři podslupky (4s, 4p, 4d a 4f), takže ve svých šestnácti orbitalech může mít maximálně 32 elektronů. a tak dále. Typy tabulek Základní formy tabulky Dlouhá tabulka – má 18 sloupců, vnitřně přechodné kovy jsou vyjmuty mimo tabulku; doporučuje Mezinárodní unie pro čistou a užitou chemii Velmi dlouhá tabulka – má 32 sloupců, vnitřně přechodné kovy jsou vmezeřeny mezi blok s a přechodné kovy; problémem je korektnost vymezení 3. skupiny Krátká tabulka – má 8 až 10 sloupců, skupiny A a B jsou pod sebou – vycházela z historické Mendělejevovy prezentace tabulky, v současnosti nepoužívaná, protože plně nevystihuje specifika přechodných kovů Historické tabulky Mendělejevova tabulka – zavedl Dmitrij Mendělejev a Lothar Meyer v roce 1869 Wernerova tabulka – zavedl Alfred Werner v roce 1905 na základě Mendělejevovy tabulky Rozšířené tabulky Seaborgův model – má 50 sloupců, následuje výstavbový princip podle návrhu Glenna Seaborga Frickeho model – má 52 sloupců, řeší nedostatky výstavbového principu podle výpočtů Burkharda Frickeho, Waltera Greinera a Jamese Thomase Wabera Pyykkö model – má 50 sloupců, řeší nedostatky Frickeho výpočtů podle výpočtů Pekky Pyykkö Alternativní tabulky Levochodná tabulka – podle návrhu Charlese Janeta Spirální tabulky Vícerozměrné tabulky Pro snadnější zapamatování skupin prvků v periodické tabulce lze využít mnemotechnické pomůcky. Standardní dlouhá tabulka Vysvětlivky Zjednodušená standardní dlouhá tabulka Historie Objev periodické tabulky umožnil italský chemik Stanislao Cannizzaro (1826–1910), který v roce 1858 publikoval soubor zaměřených atomových vah (nyní známých jako hmotnostní čísla) šedesáti prvků, které byly tehdy známy. Seřazení prvků podle vzrůstající atomové váhy odhalilo pozoruhodné opakování chemických vlastností v pravidelných intervalech. Toho si všiml v roce 1864 anglický chemik John Newlands (1838–1898), avšak jeho "zákon oktáv" mu nepřinesl nic než výsměch. Dmitrij Ivanovič Mendělejev (1834–1907) učinil v zásadě tentýž objev o pět let později. To, co Mendělejev vykonal, bylo však mnohem významnější, takže je plným právem považován za pravého objevitele periodické tabulky on. Mendělejevova periodická tabulka prvků nebyla prvním pokusem sestavit prvky podle některých jejich vlastností. Historicky první doloženou tabulku pocházející z roku 1772 vytvořil Louis-Bernard Guyton de Morveau. Zahrnovala chemicky jednoduché látky a použil ji Antoine Lavoisier. Roku 1857 publikoval Jean-Baptiste Dumas základní periodickou tabulku, která obsahovala 32 prvků v osmi sloupcích, které poukazovaly na jejich společné vlastnosti. Roku 1862 uspořádal Alexandre-Emile Béguyer de Chancourtois poprvé prvky podle vzrůstající atomové hmotnosti. Podobné prvky umístil stejným směrem a vytvořil tak šroubovicové uspořádání prvků. Roku 1864 publikoval Julius Lothar Meyer tabulku mocenství pro 49 tehdy známých prvků a ještě v témže roce publikoval také William Odling svou téměř správnou tabulku se 17 svislými sloupci, do které zahrnul 57 prvků. Roku 1869 zformuloval Dmitrij Ivanovič Mendělejev periodický zákon a různé formy periodické tabulky, která obsahovala 63 prvků. O dva roky později Mendělejev upravil a zlepšil svou periodickou tabulku a předpověděl objev 10 prvků – dnes známé jako Sc, Ga, Ge, Tc, Re, Po, Fr, Ra, Ac a Pd. Z těchto prvků popsal s udivující předvídavostí skandium, gallium, germanium a polonium. Pro neobjevené prvky nechal Mendělejev v tabulce místo a postupem času se všechna volná místa, která v tabulce nechal, zaplnila nově objevenými prvky. Významným Mendělejevovým obhájcem, neboť jeho zákon nebyl zpočátku jednoznačně přijat, byl český chemik Bohuslav Brauner. Objevují se i alternativní uspořádání periodické tabulky. Nejvýznamnější je verze, kterou roku 1928 zavedl Charles Janet. Tato tabulka je uspořádána podle zaplňování orbitalů a je užívána fyziky. Budoucí vývoj Vědci předpokládají, že v průběhu 21. století se podaří objevit další prvky. Budoucí vývoj rozvržení periodické tabulky při objevování dalších prvků je zkoumán kvantověmechanickými výpočty. Glenn T. Seaborg navrhl rozšíření o 8. periodu, která bude po prvcích bloku s nově zahrnovat (ve velmi dlouhé podobě tabulky) tzv. superaktinoidy (až do prvku 153). Představa vycházela z pokračující platnosti Madelungova pravidla – po bloku s bude následovat nejprve vložený blok g (orbitaly 5g) a poté blok f (orbitaly 6f). Podrobné kvantověmechanické výpočty se započtením relativistických efektů, provedené Pekkou Pyykkö, B. Frickem a dalšími fyziky, však zpochybnily takové pořadí zaplňování, a to nejen pro 9. periodu, ale již i pro druhou polovinu 8. periody (po prvcích bloku 5g, tedy od prvku 139). Podle jejich výsledků by se zásadně změnilo pořadí zaplňování konce 8. periody, která by tak již nebyla analogická nižším periodám. Že tradiční výstavba elektronového obalu podle Madelungova pravidla nebude pro 8. periodu platit, ukazují již relativistické kvantově-mechanické výpočty provedené pro oganesson. Vzhledem k velikosti obalu začíná ve spin-orbitální interakci převažovat nad LS vazbou vazba jj a klasický popis uspořádání obalu do slupek a orbitalů se již nejeví jako korektní, ale že jeho struktura je bližší Fermiho elektronovému plynu. Reference Literatura Dr. Heinrich Remy, Anorganická chemie 1. díl, 1. vydání 1961 N. N. Greenwood – A. Earnshaw, Chemie prvků 1. díl, 1. vydání 1993 Související články Periodický zákon Výstavbový princip Rozšířená periodická tabulka Externí odkazy Interaktivní periodická tabulka prvků a izotopů (od IUPAC) Detailní periodická tabulka prvků Periodická tabulka s podrobnějšími vlastnostmi prvků Dynamická periodická tabulka Alternativní tabulky prvků Alternativní periodická tabulka prvků Periodická tabulka s flash videem ke každému prvku (názorná vysvětlení, experimenty, historie objevu apod.) Diagramy


3. 3. 2016 The Goonies Hra The Goonies vyšla v roce 1985, chvilku po uvedení stejnojmenného filmu do kin. Film jsem viděl asi jen jednou v životě, ale mí bratři měli na zdi plakát a tak se v mé dětské mysli stal film mnohem hodnotnějším, než by si asi zasloužil. Logicky pak spatření stejného loga na obrazovce malé černobílé televize Videoton způs 1000 obilo nadšené poskakování po pokoji. Budeme hrát Goonies, jak byl ten film, jak máme ten plakát! Je to hloupé říci, ale tato hra zformovala mé budoucí já, co se týče očekávání od her jako takových. Bylo to vůbec poprvé, kdy jsem viděl hru tohoto typu a s ohledem na dobu vydání můžeme v klidu konstatovat, že jde o jednu z prvních akčních kooperativních adventur vůbec pro osobní počítače. Jde pochopitelně hrát i jen v jednom hráči (FIRE přepíná postavičky), ale ten pocit, že se svým bratrem ovládáme každý jinou postavičku, máme každý jiné úkoly a to vše se děje najednou na téže obrazovce? Nevídané! Fascinující! Hratelnost je vlastně primitivní - chodíme s postavičkami doprava-doleva, nahoru-dolů a sem tam můžeme stisknout páku a to je tak všechno. Jednoznačně je tedy těžiště hry v level designu a tady se autoři skutečně vyřádili. Velice věrně přetvořili hlavní lokace z filmu a vsadili do nich úkoly, které jsou divákům filmu zřejmé a i pokud film neznáte, většinu logiky ze hry vyčtete sami. Považuji za vynikající, že se na obrazovce dějí i věci, které pro hru nejsou podstatné, ale dokreslují filmovou atmosféru - jde o různé NPC, poletující netopýry, zdivočelé ptáky paběrkujících na seschlých kostrách - zkrátka Datasoft si dal záležet na tom, aby se osmibitový počítač stal na těch pár chvil branou do světa filmu, jak je to bylo na svou dobu možné. A odvedli práci na jedničku. A tady právě nastupuje nostalgie. The Goonies jsou dneska doslova jen shlukem čtyřbarevných pixelů, který vyžaduje notnou dávku fantazie. Pokud dneska hráč na řešení nepřijde do minuty, nemá důvod se hrou dále zabývat a díky symbolické grafice celkem chápu, že tuto minutu investovat nebude. Faktem pak zůstává, že celou hru lze projít za deset minut, takže jedinou výzvou pak je nejvyšší možné dosažené score - no zkrátka tato hra není s dnešní dobou kompatibilní. Naštěstí je tady ale remake z roku 2010, který vypadá i zvučí obstojně, ale jinak je shodný s originálem. Hra byla portovaná i na C64, kde vypadá identicky s Atari verzí. Dále se dočkalo i ZX Spectrum, ale tam jsem na vážkách - grafika hry je z mnoha dobrých důvodů kompletně předělána, ale výsledek je dle mého vkusu špatný - je to moc čárové, pravoúhlé, chybí tomu objem a přestože základní detaily jsou v podstatě stejné, na obrazovce to nevypadá zdaleka tak působivě. Zcela stranou pak zmíním remaky pro MSX a NES, které jsou ale zcela nezávislými hrami, s jinými úrovněmi a vlastně do tohoto článku nepatří. The Goonies jsou výjimečnou hrou v mém životě a přál bych i ostatním dětem mezi námi, aby si ji zažili. Je tak jednoduchá a přitom tak hratelná a zábavná, až se člověk musí podivit, že i ostatní filmové licence nešly stejnou cestou. Prostě vezmete všechny klíčové scény z filmu, věnujete jim celou obrazovku a dáte hráči za úkol, aby skrz zástupné symboly aktivované joystickem udělal to, co ve filmu hrdina - ale dovolíte to hráči udělat lépe (či hůře), než ve filmu, čím se liší hry od moderních interaktivních filmů. Je to tak snadné, přesto jsou The Goonies v síni slávy filmových adaptací v podstatě naprosto osamoceni. Čas vytáhnout Atari ze skříně... Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


text: Může mi někdo vysvětlit ten hurónský smích a potlesk u poznámky, že dřív nacisty považovali všichni Američani za zlo ? Nepochybně narážel na nedávné události v Charlestonu, kde se střetli pravičáci s levotou.Mezi pravicí tam byla velká část sympatizantů s nacismem. A Oliver, jakožto levičák, se toho samozřejmě neustále drží a připomíná to. +adáíéPřesně tak, nechápu ty mínusový body. V Americe je momentálně nemalá skupina sympatizantů s nacismem... +adáíéTak minusy bych tipnul máš za ten tichý podtext, kterým v podstatě dodáváš, že "by ten všivej levičák měl radši držet hubu" ... Jedná se hlavně o reakci na slova Donalda kterej po Charlestonu rekl ze na obou stranach sou dobri a spatni ... Jaderný odpad je bezesporu problém, nicméně než se začne vykřikovat po zavření jaderných elektráren, je třeba si položit otázku, zda množství odpadu z uhelných elektráren (plyny, popel, atd.), který by odpovídal vytvořené energii z jaderných, by nebyl mnohem větší a bezprostřednější problém. Samozejmě se dá mluvit o aletrnativních zdrojích enegie, ale taková investice, i za předpokladu vhodných přírodních podmínek, která by rozvinula infrastrukturu natolik, aby pokryla současnou spotřebu, je zcela nereálná. Ono ostatně si lze posloužit příkladem z minulosti, jaderné elektrárny měly původně nahradit ty uhelné, ale poptávka po energii v mezičase stoupla natolik, že ve finále byly k uspokojení nároků zapotřebí obě výrobní větve. Mě osobně se zdá, že bez výrazného omezení spotřeby se toto téma bude stále motat v kruhu. - ve škole nás učili, že nejlépe cenově vychází energie tvořená z větru následovaná solárem a jaderky, že jsou až třetí, do této studie byly zahrnuty náklady na stavbu elektrárny, náklady na její provoz, náklady na těžbu, náklady na zdraví, náklady na likvidaci atp. Osobně na to moc názor nemám, ale fakt je, že když si představím kolik to všechno stojí, tak je otázka zda je problém jaderek opravdu jenom s odpadem a tím ,,když to bouchne" - snížení spotřeby jako takové z vlastního rozhodnutí je asi nereálné, ale na druhou stranu nosíme v kapse počítače, které mají mnohonásobně vyšší výkon než počítače, které měli v minulosti nesrovnatelně vyšší spotřebu, chci věřit, že účinnost všeho se zlepšuje, ale prostě i kdyby to bylo (k) 100% tak abychom uvařili kafe, tak potřebujeme nějakou energii, abychom přejeli autem z a do b, tak taky potřebujeme nějakou energii a ta je prostě pořád stejná a nezmění se ani za nic. +Lejno KarnevalWTF? Kdyby byly motory se 100% účinností, tak potřebuješ jen čtvrtinu energie co dnes, tak jak že pořád stejná? Ale vůbec přece není nutné zavírat jaderné elektrárny. Stačí prostě kopnout jednoho kyselého dědka do kolene a zprovoznit navrhovaný národní jaderný záchod v pohoří Yucca. Přišlo mi to jako dobrý nápad. Oliver má pravdu s ukládáním jaderného odpadu v USA ale Německo svou hloupostí o moc pozadu nezůstává německo má alespoň plán kterým má nahradit jadernou energetiku obnovitelnými zdroji. Plán na který by Trump jen pohrdavě smetl ho se stolu se slovy "Amerika nebude znovu velkolepá pokud se bude jakkoliv omezovat". Trump považuje jakékoliv proekologické smýšlení či opatření za čisté šarlatánství. V tomto ohledu negramotnosti a ignorantství vidím docela zásadní rozdíl mezi Amerikou a Německem, divím se jak to vůbec můžete srovnávat. Když se v rámci Pařížské dohody měly země v podstatě jen shodnout na tom že by bylo dobré kdyby si lidstvo uměle vyvolaným skleníkovým efektem pod sebou nepodřezalo větev, trump byl jediný idiot který se na tom s ostatními neshodl a naopak podpoři výstavbu dalších uhelných elektráren. Jak tohle můžete s přístupem dnešního Německa vůbec srovnávat ? Rusové se svého obyvatelstva ptají jaké mají pohlaví. Muž. Žena. Jiné. A pokud zaškrtnou to jiné tak pak ten jadernej odpad tahaj sánkama až na sibiř. Protože ghulové nepotřebují jíst,jsou odolný vůči radiaci, atd Máš pravdu raději to nechtěj vědět http://atominfo.cz/2012/07/rusove-zacinaji-likvidovat-jaderny-odpad-z-ponorek/ Vážně by si měl uvědomit že jaderný odpad není defakto odpad jako takový. Je to látka kterou zatím ještě nejsme schopni zužitkovat ale blížíme se k tomu. Nakonec dojdeme do tak kvalitního štěpení že nezbyde žádný jaderný odpad. Blb je ten, kdo staví řešení aktuálních problémů na technologiích, které ještě nemáme. Blížíme se tomu, ano, je to hezké, ale blížíme se i fúzi. Dost dlouho. A pořád nic. Kde bychom byli, kdybychom s ní napevno počítali před dvaceti lety? V háji. +komunardFůzi dávno ovládáme dokonce umíme postavit fůzní reaktor, problém je že žádnej materiál nevydrží teploty při fůzi a tudíž by reaktor mohl sloužit nanejvýš pár hodin. To co neumíme je studená fůze (fůze při které nevznikají tyto extrémní teploty ale už i k tomu se blížíme obrovskými skoky ! :) A Oliver má pravdu Jaderný odpad je jen materiál který neumíme zpracovat ;) Ale všichni jsou si vědomi toho že do 20-30 let bude vývoj úplně jinde (Koukni na svůj telefon, kdyby si ho vytahl před 10 lety si ze CIA kdyby před dvaceti si mimozemšťan a dyby před třiceti lidi by si mysleli že si mentál proč si povídáš se zrcádkem :D ) a ted ́ si představ kde budou za třicet let ! :D Vývoj je tak rychlý ve všem jen si toho nevšímáme kdyby si byl fyzik víš že dnes na vesmír koukáme úplně jinak a to samý kdyby si byl doktor věděl bys že operace co byla před 30 lety nemyslitelná je dneska banální zákrok ! A to samé je i v energetice dneska ti fotočlánek vyrobí mnohem víc energie než před 7 lety to samé jaderné elektrárny Oliver straší hraje na city ale aby se zabýval skutečnými problémy (Ničení kulturních památníků feministkami a antifou, degenerace společnosti, nebo ostudné až velmi ostudné napadení válečného veterána na vozíčku dementním bojovníkem "proti rasismu" o tom mlčí, to se mu do agendy nehodí ;) ) A když má někdo tu drzost praštit vozíčkáře kterej bránil jeho zájmy ve válce když si tahal pipiška na pískovišti a řvát na něj že je rasista když bránil památník konfederačních vojáků, jeho nepřátel k***a !!!!! je to hanba a úpadek společnosti tak nebezpečný že může vyústit ve strašné věci ale ne nás zajímá odpad kterej věda do 30 let vyřeší ;) !! :D +Master JoudaMožná byste měl omezit kvanta smajlíků a nesmyslných útoků ad hominem, a raději přemýšlet, co píšete. Já fyzik náhodou jsem. Takže vím nejen to, jak rychlý je současný vývoj, ale i to, že ani ten nejrychlejší nezaručí vynálezy na přání. Možná budeme za třicet let mít efektivní masové uchovávání elektřiny, fúzní elektrárny, reaktory IV. generace, uhlíkové články a hromadu dalších věcí. Já bych se docela divil, kdybychom je neměli. Ale nemůžu se na to spoléhat. To bych si taky mohl nabít tlamu, jako s těmi fúzními elektrárnami. Protože ono je skvělé, že máme experimentální tokamaky, které už dovedou vyrobit víc energie, než spotřebují. Jenže to vůbec nic neříká o tom, jestli vyrobíme celou fúzní elektrárnu. Tam je totiž překážek víc. A taky je otázka, kdy budou skutečně ekonomicky rentabilní. Budou za dvacet let. Slyšel jsem to na přednášce od docenta, který slyšel doslova to samé, když sám studoval. Výzkum je rychlejší a rychlejší, už dlouho. Ale na objednávku nepracuje. Navíc, k čemu bude řešení za 30 let, když během těch 30 let bude to svinstvo dělat problémy? Tohle je aktuální problém. Mimochodem, problémem komerčních fúzních elektráren (zřejmě nestačí fúze, lidi to asi mate) není studená fúze. O tu se nikdo nesnaží, protože samotná její existence vyplývá z několika málo dost pochybných článků a většině laboratoří se jí nepodařilo prokázat. Je tedy dost možné, že to je jen chyba měření. A nehodlám se hádat o to, jestli hodili víc kamenů individua hlásící se ke Konfederaci (státu, existujícím, jen aby garantoval právo zotročovat jiné) KKK, mávající vlajkami třetí říše atp. anebo jich víc hodili jejich odpůrci. To je k ničemu. Možná proto se na to Oliver vykašlal. Je naprosto jasné, že házení kamenů a primitivní obrazoborectví nemají v moderní společnosti co dělat. Spor možná může být to, jestli v ní má co dělat podpora rasismu. Co si o tomhle JO myslí, je každému zřejmé. Asi by to byl úplně zbytečný díl. Což vám musí být jasné, takže mi celkem uniká i smysl toho vašeho posledního odstavce. +komunardJako fyzik musíš být inteligentní a tvůj komentář má smysl proto mi zaráží ten poslední odstavec, tady nejde o rasismus tady de o to že rasismem se dnes nazývá vše ! Antifašisté jsou moderní fašisté a to že pomníky bránily i skupiny které tam šli obhajovat rasismus a né historii je věc druhá ! Ale to že média dělají s každého komu pomníky nevadí rasistu a xenofoba je strašná věc. Zachvilku bude xenofobní nosit kříž na krku, jíst knedlo zelo, sbírat německou výzbroj (období druhé světové války) a nebo nedej bože mít na spořiči obrazovky bílou herečku !!! To že ti lidé kteří pomníky sundávaj napadají veterány na vozíčku, schvalují zabíjení bílých policistů a napadají každého kdo má jiný názor je v pořádku to jsou hrdinové !!! +Master JoudaJde o to, že společnost je polarizovaná. Zoufale a extrémně polarizovaná. Schopnost jakýchkoli kompromisů šla prudce k nule. Není to dobře. Možná se někdo rozhodl zachovat neutralitu, ale společnost mu to neumožní. Říkám to se smutkem v srdci, ale musíme si zvolit stranu. Já si to přiznal, vy, zdá se nikoli, ale vybral jste si o to jednoznačněji. Ano, nařčení z rasismu může přijít i při naprostých nesmyslech, já to nepopírám. Ale zase začali vystrkovat nos magoři, pro které je označení rasista ještě moc slabé. Nehodlám nikoho věšet na stromy (pár známých jsou nepokrytí rasisté, a já k nim skutečně nechovám zášť). Ale taky nechci čekat, až na ty stromy pověsí někdo mě. A podívejte se na to takhle: Kolik stran z jakého tábora máme ve sněmovně? Jsou tam Zelení? Ne. Je tam Úsvit? Ano. A v Americe je to podobné. Populista porazil kariérní političku. Ano, kariérní politici pěstují mnoho neřádu, ale přeci jen, jsou hranice... Ne, evidentně nejsou. A kariérní politici v reakci na to hnědnou. Já se regulérně bojím, že pro mne má zem nebude k žití. Už chápete, proč se mi nechce rozebírat nějaké sochy, i když vandalství neschvaluji? Nejhorší ovšem je, že on si teď vydělal na nájem, kurvicku a chlebíček tím, že do humoristickeho pořadu zatahnul osudy lidi co čelí rakovině. Buď by měl změnit formát a vypnout ten umelej smích (Nevím kdo by se takhle huronsky smál tomu že někdo dal na stůl moderatorovi panenku) nebo se držet toho že se směje politikům. Jasný všichni chcipneme, taky z toho nedělám vědu a ta představa me vůbec neděsí, ale nikdy by mě nenapadlo si z mrtvých a umírajících lidí dělat srandu nebo jak to dělá on je znevazovat a ještě si na tom náměstí kapsu. No nic, tak at mu to sype. Jak se nemůže zastávat plebs že jim někdo zranil city tak se kvalita videa snižuje ještě níž než dosud je.Btw z umírajících lidí si dělá srandu jenom pokud jsou bílí. Jak jsem o něm četl v komentáři u něj pod videem "je tak politicky korektní že po nocích půjčuje svojí manželku rape gangu z menšin". A díky tomu se o tom dozvědělo spousta lidí, a třeba, nejspíš ne, ale třeba ano, se to někam pohne. To je užitečnější než pietní mlčení. A to sám nemám tenhle černý humor rád. +komunardAno já chápu jaký to mělo vzbudit dojem, ale ve mě to vzbudilo dojem, že řekne něco o tom, že dostali všechny druhy rakoviny pak za to hodí vtípek, pustěj magneťák se smíchem a tramtadadá už je to uděláno už je to hotovo. Tohle prostě patří do zpráv, do seriozních komentářů atd. Oliver sám řekl, že jeho pořad je hlavně zábava a jasný, at si dělá prdel z lidí, kteří se chovají jak hovada a přitom si myslí, že sežrali šalamounovo hovno, ať si dělá prdel z přestřelených hvězdiček a tak podobně, já nejsem hater Olivera to vůbec ne, ale prostě tohle mě sere. Postavit zábavný pořad na smutných osudech anonymních lidí. +Lejno KarnevalChápu váš pohled, ale nesdílím ho. U těhle věcí je mlčení hodně nízko. Kdyby si dělal srandu přímo z těch lidí, tak by to bylo přes čáru, ale že si dělá srandu z věcí okolo, to snesu. Trochu mi skřípaly zuby, když porovnával počet rakovin s rozchodem kdo ví koho, ale ve výsledku mi přišlo, že to cílí spíš lidi, co řeší kraviny, než lidi s rakovinou. nikde jsem neřekl, že se má kolem toho mlčet, má se to řešit a má se to řešit na úrovni, kde to bude moct každý vážně. +Lejno KarnevalStále nesouhlasím, ale nevím, co napsat, abych se neopakoval a nedostal zase stejnou odpověď. Asi to bude otázka vkusu. +Lejno KarnevalProč by si Oliver nemohl vybírat témata nezávisle na své show? Představte si, že někdo ze zaměstanců pořadu přihraje námět právě na problematiku jaderného paliva, které se táhne již desítky let. Je správné, aby o tom nebyla natočena epizoda jenom proto, že se to jak říkáte nehodí v rámci jeho show? Forma jakou Oliver volí není vždy nejvhodnější, ale jeho témata jsou celkem dobře zpracovaná. Myslím si, že je lepší, když epizoda s Oliverem vyjde a povědomí o daném problému se tak dostane k širšímu počtu lidí, byť ne třeba úplně ideální formou, než aby epizoda nevznikla vůbec. +kocour OggyJistě, že si může vybrat formát a téma své show. Pouze trh má rozhodnout o tom jeslti je to vhodné. Souhlas. Stejně tak je, ale v tom případě možné zamítnou půjčku černochovi protože je černej a nedat práci ženě protože je to žena. Pouze trh má rozhodnout jestli je to ok. Souhlasíte? (já ve skutečnosti ano) +Lejno KarnevalNesouhlasím a myslím, že už zabředáváme trochu jinam. Trh do velké míry může rozhodnout, jestli Oliver bude vysílat, nebo mu pořad zruší, protože bude nepopulární. Nesouhlasím však z toho důvodu, že osobně jsem pro regulace trhu a nemyslím si, že pouze trh by měl určovat co je vhodné. V bance nepracuju a úvěr jsem si nikdy nebral, ale celkem by mě překvapilo, kdyby ve svých matematických modelech nebo data miningu zohledňovali fakt, jestli jste bílý anebo černý a pokud ano jsou tam pro banku snad mnohem důležitější faktory jako zaměstnání, výše platu, věk, zdraví, rodina. To samé se zaměstnáním... nedám práci ženě jenom proto, že je to žena, ale vyberu si dle schopností uchazeče. Samozřejmě v tomhle mají ženy bohužel trochu nevýhodu a chápu zaměstnavatele, že raději přijme muže než ženu ve 30-ti, která nemá ještě vlastní rodinu. Jenže vytvářet například regulace, aby na určitém oddělení bylo stanoveno nějaké procento žen se zdá taky kontraproduktivní, protože pak na pozici může být přijata žena jenom proto, že je to žena a ne kvůli svým schopnostem, navíc může mít i zaměstnavatel problémy, když mu zaměstnankyně odejde na mateřskou a on musí hledat náhradu. +kocour OggyAno. Je to jiné téma, ale stejný princip. V USA se kvůli statistice předem předpokládá, že by pachatel určitých trestných činů měl mel byt černý... just saying. Pokud tvrdíte, že má Oliver právo na obsah tak ja s tím maximálně souhlasím. Ale zajímalo by mě jestli jako vyznavač regulací by jste to tvrdil í v případě, že by říkal něco co by se Vám nelíbilo... pokud se nepletu, tak v USA je svoboda slova téměř se rovnající svobodě urážení... kdyby s tim začal dával by jste mu taky svobodu obsahu? U Olivera se to nestane je to taky levicově orientovaný člověk... jak říká Klaus ,,milovník státních zásahů '' +Lejno KarnevalProti tomu samozřejmě nic nemám. Jestli si banka vede například statistiku, která říká, že černí klienti jim splácí o něco hůře než bílí, tak ať si to do vyhodnocení o výši úvěru klidně přidají. "zajímalo by mě jestli jako vyznavač regulací by jste to tvrdil i v případě, že by říkal něco co by se Vám nelíbilo" Myslím, že každý zná moc dobře, jak je to frustrující, když v médiu někdo říká názor, s kterým vy nesouhlasíte, a zároveň víte, že v tu chvíli nemáte možnost do toho vstoupit. Já tohle zažil například u videa s Oliverem na téma migrantů... názorovou rozdílnost Oliverovy vtipy akorát ještě prohloubily a mě to štvalo ještě víc (na videacesky je to taky jedno z nejníže hodnocených videí z této série). Jestli tím textem chcete tvrdit, že bych reguloval vše, co se mi nelíbí, tak vám řeknu, že bych to dělal rád, ale současně odpovím, že to není správné, protože nemám recept na univerzální pravdu. Zakázal bych Oliverovi jeho názor na uprchlickou krizi, nebo vysílání dané epizody? Se skřípěním v zubech ne. Stále je to zdravý názor opírající se od dohledatelných statistik a reportáží. Zakazovat to jenom z důvodu, že názorově nesouhlasím je blbost. Navíc vystupovat ze své názorové bubliny a vidět to i z trochu jiné strany je správné. "v USA je svoboda slova téměř se rovnající svobodě urážení... kdyby s tim začal dával by jste mu taky svobodu obsahu?" To záleží... je spousta situací, kdy je nadávání vhodné a splní svůj účel. Jenže úplná svoboda slova je prostě taky špatně. Vemte si svobodu obecně. Vypůjčím si svůj starší příspěvěk: "Myslíte si, že člověk je natolik dokonalý, že nepotřebuje v ničem omezovat? Proč tedy existují instituce jako soudy a vězení? Proč jsou v dopravním provozu zavedeny pokuty, nebo zařízení měřící rychlost na určitých úsecích? Proč učitel ve škole kontroluje žáky, jestli neopisují?" Dokud své názory Oliver odráží od relevantních informací, tak mi jeho urážky přijdou jako malý kaz. Navíc Oliverova show si tohle prostě dovolit může, protože má nálepku satiry, Události na ČT1, které by měly být objektivní a vážné, ne... výjimkou budiž Silvestr :D Palivové tyče ze všech druhů reaktorů, které se v současnosti používají, jsou využity jen z malé části (co do el. energetické využitelnosti) a to nemluvím o zbytkovém teplu, použitelném v odstíněných teplárnách. Slova jako trvalé úložiště je tedy nesmysl, nejedná se o odpad. Fúzní reaktory v nedohlednu, budoucnost je v malých reaktorech nové generace, které současný ,,odpad,, budou využívat. Nemluvě o ekonomické stránce. Velké jaderky = obrovské tlaky v systému, obludné a těžké turbíny o 50 Hz, atd. Malý decentralizovaný reaktor jako v ponorkách = jednoduchost, malé náklady. Reaktory schopné recyklovat palivo se teprve zavádí, a ani ty ho nerecyklují 100% takže aktuálně nemáme technologii schopnou zcela eliminovat jaderný odpad. Pokud se máme obejít bez úložišť, potřebujeme něco, co nemáme. A spoléhat, že to objevíme dříve, než bude pozdě, je nezodpovědné. A jsme schopni zajistit kvalifikovaný personál, provozní zabezpečení a vojenskou bezpečnost mnoha malým elektrárnám stejně dobře jako jedné velké?