Sláva o něm jako o duchovním učiteli se brzy rozšířila i za hranice Svaté Hory... – Pravoslavná církevní obec při chrámu svatého Václava v Brně Sláva o něm jako o duchovním učiteli se brzy rozšířila i za hranice Svaté Hory... Publikováno\t 5 října, 2020 od autora: Michal Dvořáček / 0 komentářů Ctihodný starec Daniel Katunakiotský1 památka 7. / 20. září Narodil se roku 1846 ve Smyrně (Izmir v dnešním Turecku), ve zbožné rodině zbrojaře, a byl nejmladším dítětem, neboť měl ještě dva bratry a tři sestry. Ve světě se jmenoval Dimitrios Dimitriadis. Už od dětství se vyznačoval mnoha nadáními. Takzvanou „Scholi Evangeliki“ (Evangelní škola, na této škole se učil i ctih. Nikodém Svatohorec) ve Smyrně zakončil výtečně. V mládí se pod duchovním vedení naučil nazpaměť Filokalii. Toto čtení asketické literatury v něm probudilo touhu po mnišství. Prvním duchovníkem Dimitria se stal nějaký svatohorec, který se v té době nacházel na Metochu svatohorského monastýru Chilandar ve Smyrně. Když tomuto mnichovi Dimitrios odkryl své přání, tento dobrý pastýř mu předpověděl, že se jednou stane svatohorským mnichem. Neočekávaná smrt otce mladého Dimitria donutila, aby začal pracovat v obchodě, a tímto způsobem aby pomáhal matce a sestrám. Po uplynutí nějakého času se nakonec Dimitrios už pevně rozhodl pro mnišství a ve věku 19 let spolu se svým kamarádem tajně opustil dům. Společně prošli mnoho monastýrů, až se na ostrově Paros setkali se ctih. Arseniem Parosským2, který jim dal požehnání, aby se vydali na Svatou Horu Athos, do monastýru svatého velkomučedníka Pantelejmona3. Kvůli nepříznivému větru se však loď nevydala na Svatou Horu, ale zakotvila v přístavu města Smyrna. Díky tomu tak mohl Dimitrios po devíti měsících, co nebyl doma, navštívit své blízké a u matky přijmout požehnání k mnišství. Je známo, že jeho zbožná matka zesnula roku 1892, kdy dopředu sama předznamenala den svého zesnutí. Když poté Dimitrios dorazil na Svatou Horu, do monastýru sv. Pantelejmona, bylo v tomto monastýru okolo 250 mnichů, Řeků i Rusů. Igumenem monastýru byl o. Gerasim z města Drama. Dimitria však do monastýru nepřijali hned, ale až poté, co se přesvědčili o jeho pokoře. Jeho prvním poslušenstvím bylo starat se o starce Sávu, kterému bylo v té době 85 let a žil v kalyvě hesychastů, mimo Pantelejmonovský monastýr. Kromě tohoto pracoval ještě u dvou mnichů Bulharů, kteří dělali pytle a koše. Když vykonával všechny tyto různé hospodářské práce, velmi trpělivě snášel napomínání od starce i bratří. Když se igumen přesvědčil o zbožnosti a způsobném chování poslušníka, postřihl jej na mnicha se jménem Daniel. V monastýru musel poté jako své poslušenství předčítat představenému igumenu Gerasimovi, který byl už starý, každodenní postup modliteb, dále pletl ponožky a punčochy pro bratry, a později se také začal věnovat ikonopisectví. Když bratrstvo pochopilo vzdělanost otce Daniela, byl ustanoven sekretářem monastýru. Když se v monastýru začaly dít rozepře mezi řeckými a ruskými mnichy (tzv. Řecko–ruský Pantelejmonovský proces)4, otec Daniel hájil zájmy Řeků. Roku 1875 byl spolu s dalšími třemi mnichy kvůli řešení sporu vyslán do Konstantinopole, k patriarchovi Joakimovi II. (Kokoudis – Koursoulidis). Patriarcha byl na straně ruských mnichů a otec Daniel byl po mnoha protestech proti pozici patriarchy potrestán vyhnáním z monastýru svatého velkomučedníka Pantelejmona a také zákazem žít na nějaký čas na Svaté Hoře. Vydal se proto do Soluně, kde byl radostně přijat metropolitou Joakimem (budoucím konstantinopolským patriarchou Joakimem III.), který ho poslal do monastýru sv. vlmč. Anastásie u vesnice Vasilika, přičemž po příchodu otce Daniela zde započala obroda tohoto monastýru. Pod jeho vlivem přijalo bratrstvo monastýru bohoslužebný řád Svaté Hory Athos. Po dvou měsících se otec Daniel znovu vrátil na Athos, kde se rozhodl najít pro sebe tichou a ode všech osamocenou kalyvu. Nejprve však přišel do monastýru Vatoped5, kde proležel dva měsíce v monastýrské nemocnici poté, co prodělal zánět ledvin, který ho bolestně mučil po dobu deseti let. V monastýru Vatoped, na svátek Položení ctěného pásu Přesvaté Bohorodice (31. srpna / 13. září) se otec Daniel zázračně uzdravil. Rozhodl se hned z monastýru odejít, ale bratři jej uprosili, aby tam zůstal. Když k tomu získal požehnání od svého duchovníka otce Nifonta, tak v monastýru Vatoped ještě zůstal a plnil povinnosti archondara (v monastýru se staral o jídlo a ubytování monastýrských hostí). Poté byl vyslán do Smyrny, aby tam uspořádal „Metoch“ monastýru Vatoped, a prožil zde devět měsíců. Po celou dobu k němu přicházeli lidé pro duchovní útěchu a radu. Metropolita smyrenský Meletios jej chtěl ustanovit vikárním biskupem, ale otec Daniel to odmítl, poukazujíce na svoji nehodnost. Po svém návratu do monastýru Vatoped předložili otcové starci Danielovi hodnost epitropa (rádce) Svaté Hory, ale i tuto hodnost on rozhodně odmítl, neboť měl v úmyslu znovu obnovit svůj duchovní zápas v tichu modlitby. Prožil ještě pět let ve Vatopedu (1875–1880) a poté se odstěhoval do nevelké, za to však tiché kalyvy Katunaki. Toto místo bylo pustým a opuštěným místem bez vody. První tři a půl roku zde otec Daniel prožil v úplné samotě, práci a odříkání. Sláva o něm jako o duchovním učiteli, který prospíval v půstu a modlitbě, se však začala šířit po celé Svaté Hoře, takže za ním brzy začali přicházet poutníci z celého Řecka. Od roku 1883 se kolem otce Daniela začalo utvářet mnišské bratrstvo, které získalo pojmenování „Bratrstvo Danielovců“. Starec začal své duchovní žáky vyučovat ikonopiseckému umění, vytvořil zde „Dům ikonografie“, kde se až do dnešních dnů schraňují ikony napsané jeho rukou. S nárůstem počtu bratří vznikla také potřeba rozšířit zdejší kalyvu. Protože však s tímto záměrem nesouhlasilo bratrstvo Velké lávry6, na jejímž pozemku se kalyva nacházela, stavba trvala dlouho. Nakonec se však podařilo v letech 1904–1905 postavit dvoupatrovou kalyvu i s keliemi, archondarikem (místností pro hosty), ikonopiseckým ateliérem a také chrámem na počest všech ctihodných a bohonosných Otců Svaté Hory Athoské. Velkou část prostředků na stavbu chrámu daroval jeromonach Kondratos z Monastýru Karakal. Velkou pomoc projevil také svt. Nektarios Eginský, metropolita Pentapolský, se kterým pojilo otce Daniela silné duchovní přátelství. V roce 1928, nedlouho do zesnutí starce, přivedli mniši vodu z Velkého skitu sv. Anny, co velmi ulehčilo jejich zemědělskému hospodářství. Roku 1929 otec Daniel nastydl, pocítil svůj blížící se konec, poprosil o svaté přijímání a pronesl proroctví o budoucnosti jeho kalyvy: Ještě se rozšíří tato kalyva, budou dva kněží a přijde mnoho mnichů...V den svátku Narození Přesvaté Bohorodice (8. / 21. září), po svaté liturgii a po tajině Pomazání nemocných, odešel starec Daniel ve svých 83 letech k Pánu. V poustevně Katunaki prožil otec Daniel celkem 48 let. Duchonosný starec Daniel Starec Daniel získal od Boha dar duchovní rozvážnosti a soudnosti, velmi dobře znal odkaz a díla svatých Otců a měl rovněž ohromnou moc přesvědčení. Na ostrově Paros odvrátil Bratrstvo Longovardského monastýru7 od tehdy rozšířené hereze teologa Apostola Markarise8. Svou pokornou moudrostí uchránil starec Daniel před duchovním sebeklamem a různých dalších jiných bludů a omylů mnoho mnichů, ale i věřících ve světě. Otec Daniel měl také dar útěchy člověka v jeho zármutku. Jeho rady proto vyhledávalo mnoho významných současníků. Patřil mezi ně např. svt. Nektarios Eginský, který s ním udržoval korespondenci a prosil jej o rady pro sestry ženského monastýru na Egině. Písemné rady v dopisech od něj dostával i otec Filotheos (Zervakos)9 a další mniši Longovardského monastýru. Duchovními žáky otce Daniela byli jak spisovatel Alexandros Moraitidis10, tak archimandrita Georgios (Papageorgiadis), budoucí metropolita Nevrokopský. Zachovalo se také na 200 dopisů duchovně etického charakteru sepsaných pro igumenii Theodosii z monastýru Zesnutí Přesvaté Bohorodice Kechrovouni na ostrově Tinos. Kromě dopisů se zachovalo také více než 70 děl otce Daniela. Mezi jeho prvními díly, sepsanými již v jeho 18 letech, byla jeho práce s názvem O odmítnutí světa, která získala pochvalu starce Kalinika Hesychasta11. Za života ctihodného otce Daniela byly zveřejněny tyto jeho práce: Proti Markarisovi (1898), Historická studie rozprav v Athoském monastýru sv. Pantelejmona (1927), Historie Svato-Pantelejmonovské monastýru, zvaného Russik (1927) a další. Velká část jeho děl, včetně korespondence, je pak převážně zasvěcena polemice s herezemi a různými bludy: O spáse heretiků (1910), Rozhovor katolického kněze s pravoslavným (1920) a mnohé další. Otci Danielovi také náleží práce na dogmatická a sociální témata: Dopis o půstu a o tom, zdali je třeba dodržovat půst před přijetím Svatých tajin, Proti socialistům (1920), Typikon společného monastýrského živobytí na základě svatých ustanovení Církve Kristovy (1910), List o typikonu mnišské kinovie napsaný na naléhání Jeho Vysokopřeosvícenosti, metropolity Pentapolského, pána Nektariose (Kefalase), jeho mniškám na Egině. Rozsáhlé literární dědictví, které otec Daniel po sobě zanechal, svědčí o něm jako o znamenitém pravoslavném teologovi a asketovi. Podle níže uvedených pramenů připravil a přeložil o. Marek Malík: Toto pojmenování ctihodného (otce Daniela), ale i dalších důstojných svatohorských mnichů, je odvozeno od názvu skitu „Katunakie – Danielovci“ (řec. Κατουνάκια Δανιηλαίοι), který se nachází na Svaté Hoře Athos a který na místě Katunakie starec Daniel (1846-1929) založil. Slovem „Katunakie“ se nazývá mnišské osídlení skitského typu (Skit z řeckého Σκήτη; jedná se o obydlí mnichů, žijících zcela samostatně nebo odděleně od monastýru se zvlášť přísnými pravidly mnišského života; toto pojmenování pochází od Skitské pouště v severozápadní části Egypta na jihu od Alexandrie, která byla prvotním místem šíření mnišství) na dlouhém, úzkém a svažnatém místě. Tradičně skit Katunakie Bratří Danielovců obývají mniši – mistři ikonopisci a chrámoví zpěváci. Zde se také nachází znamenitá ikonopisecká umělecká dílna Danielův dům. Skit Danielovců je také znám jako společenství vynikajících církevních pěvců, přičemž jeho členové jsou zváni ke zpěvu do různých chrámů na Svaté Hoře k příležitosti jejich chrámových svátků. Jejich krásné hlasy a hluboké znalosti byzantské pěvecké tradice jsou jako drahocenné kameny, které zkrášlují bohoslužbu. Ve skitu „Danielovců“ se nachází celkem 22 kelií, ve kterých žije okolo 35 mnichů. 2 Ctihodný Arsenios Parosský Narodil se roku 1800 na ostrově Joannina ve zbožné křesťanské rodině. Rodiče mu zemřeli v jeho devíti letech. Takto mlád se vypravil do školy v Kidonii, na západním pobřeží Malé Asie, kde se stal duchovním žákem jeromonacha Grigorise (Sarafisa). Vyznačoval se pokorou a velkou zbožností. Ve škole prožil pět let, přičemž se ukázal jako velmi nadaný žák. Ve škole získal jak vědomosti, tak se naučil mnoha duchovním ctnostem. Poté se stal učedníkem starce Daniela z Thesálie, se kterým odešel na Svatou Horu Athos. Na Svaté Hoře přijal mnišský postřih se jménem Arsenios, a prožil zde šest let. Poté spolu se svým starcem odešel do monastýru blízko Athén, později na Kykladské ostrovy. Zde byl otec Arsenios rukopoložen na diákona a také se stal školským učitelem. Zůstal zde až do roku 1840. Starec Daniel před svým zesnutím v roce 1837 požádal Arsenia, aby jeho ostatky přenesl na Svatou Horu Athos, což také otec Arsenios chtěl učinit. Na cestě se však zastavil v monastýru sv. Jiří na ostrově Paros. Zde se stalo, že igumen monastýru, otec Ilia (Georgiadis), řekl otci Arseniovi, že musí zůstat nyní v tomto monastýru. Otec Arsenios přijal jeho slova jako vůli Boží a roku 1840 vstoupil do bratrstva monastýru. To, že nakonec díky Boží prozřetelnosti na Svatou Horu Athos neodešel, ho uchránilo před napadením ze strany Turků, kteří v tomto období Athos napadli. V té době ze Svaté Hory Athos kvůli tureckým útokům odešlo na pět až šest tisíc mnichů. Ve věku 47 let byl v tomto monastýru rukopoložen na kněze – jeromonacha. Starec Arsenios každodenně studoval Svaté Písmo a díla svatých Otců, získal dar neustálé modlitby mysli a slz. Celým svým životem se připodobnil svému ochránci, ctih. Arseniovi Velikému, který měl dar neustálých slz a pokání. Když sloužil před svatým prestolem, byl si vědom toho, že stojí před samotným Bohem, a vždy sloužil s velkou pokorou. Během bohoslužby se častokrát jeho tvář ozářila a stala se podobná tváři anděla. Mnoho učinil zázraků skrze své modlitby, mnozí k němu přicházeli pro útěchu a pomoc. Všem byl velkou oporou. Předpověděl den svého zesnutí. V den svátku svt. Basila Velikého řekl věřícím, že už brzy odejde z tohoto dočasného života do života věčného. Ještě s velkými těžkostmi odsloužil poslední bohoslužbu na svátek Zjevení Páně a po jejím skončení pravil, že to byla jeho poslední liturgie. Zesnul 31. ledna / 17. února roku 1877, kdy přijal svaté tajiny a odešel k Pánu. Po tři dny k jeho tělu přicházeli lidé, aby se poklonili a rozloučili s otcem Arseniem. Poté byly jeho ostatky přeneseny na místo pohřbení, které on sám před tím určil. Jeho svaté ostatky byly ze země vyzdviženy v roce 1938. K zástupu svatých byl ctihodný Arsenios Nový – Parosský připočten v roce 1967 rozhodnutím Konstantinopolského patriarchátu. Památka svatého se koná vždy v den jeho zesnutí 31. ledna / 17. února a také 5. / 18. srpna v den vyzdvižení jeho svatých ostatků. Zcela jedinečná fotografie svatého starce Daniela krátce před jeho smrtí... 3 Monastýr svatého velkomučedníka Pantelejmona (Μονή Αγίου Παντελεήμονος) Ruský monastýr na Svaté Hoře Athos v Řecku, 19. v hierarchii svatohorských monastýrů. Monastýr se nachází na jihozápadním pobřeží poloostrova Athos, mezi monastýry Xenofont a Simonopetra. 4 Řecko-ruský Pantelejmonovský proces Tak se nazývá období, které nastalo po ukončení turecké vojenské okupace Svaté Hory a po znovu obnovení normálního stavu mnišského života v roce 1830, po tzv. Drinopolském míru. Nejprve došlo k příchodu ruských mnichů do monastýru jako takového a později i k postupnému předání správy monastýru, ze správy řecké pod správu ruskou v roce 1875. Což se samozřejmě neobešlo bez oboustranných rozepří a konfliktů. O tomto tzv. Řecko–ruském Pantelejmonovském procesu více zde: 5Βατοπέδι nebo Βατοπαίδι (Vatoped) Je řecký pravoslavný mužský monastýr na Svaté Hoře Athos v Řecku, 2. v hierarchii athosských monastýrů, přičemž je jedním z nejstarších, nejbohatších a nejrozsáhlejších svatohorských monastýrů, který se nachází na severovýchodním pobřeží poloostrova Athos, mezi monastýry Esfigmen a Pantokrator. 6 Lávra Svatého Athanasia: Velká Lávra (Μονή Μεγίστης Λαύρας) Je první z athosských monastýrů v jejich hierarchii. Nachází se na jihovýchodě poloostrova, půl hodiny pěší chůze od moře. 7 Longovardský monastýr životodárného pramene Matky Boží (Ιερά Μονή Ζωοδόχου Πηγής Λογγοβάρδας) Byl postaven roku 1683, hlavní chrám monastýru již v roce 1657. Dnes se v monastýru nachází několik desítek mnichů, ženám je do monastýru, vstup zakázán. 8 Apostolos Markaris Řecká náboženská a společenská osobnost (1831–1905). Teolog, spisovatel, polemik, náboženský filosof a kazatel. Svými novými teologickými názory, které hlásal, se dostal do sporu s pravoslavným učením a s Pravoslavnou církví. Církev považoval za již rozpadlou, kvůli čemuž je třeba organizovat nová společenství. On sám založil dvě taková společenství a také vlastní „církev“ s kněžími, diákony a kazateli. Byla založena na protestantském chápání tradice Církve. Stvořil svůj vlastní náboženský gnostický systém, mnohé jeho názory a myšlenky přímo protiřečily dogmatům a kánonům Pravoslavné církve. Jeho učení bylo odsouzeno jako heretické. 9 Otec Filotheos (Zervakos) Archimandrita Filotheos (Zervakos) se narodil roku 1884 v nevelké vesnici Pakia, na poloostrově Peloponés jako Konstantinos. V roce 1903 zakončil pedagogický institut a stal se učitelem. V té době pocítil touhu odjet do Ameriky, aby tam učil na škole, na jedné z církevních obcí. Přečetl si však životy sv. Barbory, ctih. Jana Damašského, ctih. Antonia Velikého a mnohé další, a na místo toho se raději rozhodl, že svůj život zasvětí církevní službě v mnišském způsobu života. Za nějaký čas však jeho prvotní přání zesláblo a mladík se stal učitelem ve vesnici Poinikion. Kromě práce ve škole svůj čas věnoval hře na housle, mandolínu a kytaru. Protože měl krásný hlas, tak na prosby svých sousedů zpíval a hrál na náměstí, recitoval tam i verše, měl dokonce svou přezdívku „Slavík“. V roce 1905 přijel do Athén, kam byl povolán do vojenské služby. Během dvou a půl roku své vojenské služby měl možnost pokračovat po večerech ve svém vzdělávání. V té době naslouchal kázáním archimandrity Eusebia (Matopoulose). Seznámil se také se sv. Nikolaem Planasem a také svt. Nektáriem Eginským. Svt. Nektários mu poradil, aby vstoupil do Longovardského monastýru na ostrově Paros, on se však místo toho vypravil nejprve do Makedonie a na Svatou Horu Athos. V Soluni byl potom zatčen tehdejší tureckou mocí, byl obviněn ze špionáže a odsouzen k trestu smrti. Osmanský místodržící soluňského pašalikátu, Sherif Mehmed Rauf Pasha (Şerif Mehmed Rauf Paşa), však tento rozsudek nepotvrdil a mladého člověka přikázal vyhostit do Athén. Na počátku roku 1907 nakonec vstoupil do bratrstva Longovardského monastýru na ostrově Paros a za sedm měsíců, v prosinci téhož roku, byl postřižen do malé schimy se jménem Filotheos. Následující den po svém mnišské postřihu byl rukopoložen na jerodiákona. S požehnáním duchovníka odejl roku 1910 na Svatou Horu Athos. V roce 1912 byl rukopoložen na jeromonacha a v následném roce 1913 ustanoven archimandritou s rozhodnutím přijímat zpovědi a pronášet kázání na Eginských ostrovech, později i v Athénách, na Peloponésu a v dalších částech Řecka. V roce 1924 učinil velkou cestu po jižním Řecku, Krétě, Palestině, Arábii, Egyptě. Navštívil tehdy také Horu Sinaj. Zde všude zpovídal a kázal. Po zavedení tzv. Novo-juliánského kalendáře ze strany Synodu Řecké pravoslavné církve byl jedním z nejvíce otevřených odpůrců této novoty, aniž by však přerušil obecenství se svým archijerejem. «Čtyřicet let jsem prosil a pokračuji prosit Boha, aby utišil tuto strašlivou bouři, toto rozbouřené moře v církevním prostředí, aby už přišel mír. Mám naději a modlím se k nebeskému Otci, aby osvítil církevní vůdce, aby ti přestali jeden druhého napadat, aby se usmířili a navrátili Církvi pravoslavný kalendář, který nám byl dán svatými Otci.» Po zesnutí představeného monastýru byl bratrstvem vybrán za nového igumena. V době italské a německé okupace (1941–1944) horlivě pracoval a pomáhal všem potřebným. Během tohoto období monastýr každodenně dával pokrm 150 až 200 obyvatelům ostrova. Starec napsal kolem devíti knih, velké množství statí, brožur a také se zachovalo okolo deseti tisíc dopisů, adresovaných jeho duchovním dětem po celém světě. Před svým zesnutím přijal jeho poslední zpověď archimandrita svatohorské monastýru Simonopetras – Dionýsios (Kalambokas). Na druhý den přijal starec Filotheos naposledy svaté tajiny. Zesnul v Pánu 8. května roku 1980. 10 Alexandros Moraitidis (Αλέξανδρος Μωραϊτίδης) Je řecký spisovatel, narozený na řeckém ostrově Skiathos. Byl bratrancem a současníkem jiného slavného spisovatele z ostrova Skiathos – Alexandra Papadiamantise. Moraitidis se narodil 15. října 1850, studoval a pracoval v Aténách a krátce před svou smrtí 25. října 1929 přijal mnišství se jménem Andronikos. Jeho dílo zahrnuje mnoho žánrů, ukazuje lyriku, hluboké náboženské cítění a lásku k domovskému ostrovu Skiathos. 11 Starec Kalinikos Hesychasta (1853–1930) Otec Kalinikos se narodil roku 1853 jako Konstantinos, na jednom z athénských předměstí, a od dětství miloval bohoslužby a čtení duchovních knih. V roce 1875 odešel z domu a tajně odplul z Pirea na Athos. Tam byl přijat do kelie ctih. Gerasima Nového na Katunakii, kde byl jeho duchovním učitelem starec Daniel. Typikon této kelie byl velmi přísný až surový. Mniši se nemyli, k jídlu se neužívalo mléko, sýr ani vajíčka, a máslo bylo dovoleno jen o nedělních dnech a svátcích. Místo chleba jedli zdejší mniši jen suchary. Na místě, kde byla situována kelie, byl velký nedostatek vody a nebylo možné zde, na tomto skalnatém místě, pěstovat ovoce ani zelenina. Přes den mniši pracovali a v noci se oddávali modlitbě. Od svého starce se Konstantin naučil dřevořezbě. Starec jej také naučil modlitební pozornosti a modlitbě mysli. Konstantin nakonec přijal mnišství se jménem Kalinikos. Po zesnutí svého starce a učitele si vytýčil za cíl zachovat všechnu duchovní tradici starce Daniela, jeho přísný půst, bdění, hesychii, neustálé pamatování na Boha. Někteří z athosských mnichů pak mají za to, že Kalinikos Hesychasta byl ve svém duchovním zápase ještě přísnější než jeho starec. Kalinikos například nikdy nepil kávu, velmi přísně se postil a někdy, v době Velkého postu, dokonce nepřijímal stravu vůbec a vodu až po dvanácti dnech. Také velmi miloval čtení z Písma Svatého a z děl svatých Otců, převážně Filokalii, dílo ctih. Hesychia Jeruzalémského, ctih. Izáka Syrského a svt. Řehoře Palamy. Rozhodl se naučit ruský jazyk, v němž uměl nejenom číst, ale také mluvit a psát. Pro svoji pokoru a smíření odmítl přijmout kněžské svěcení. Svým učedníkům přikázal spálit dopisy a pozdravy od vysoce postavených osobností, mezi nimiž nechyběly ani dopisy svatého cara Mikuláše II. Jeho prvními duchovními žáky se stali mnich Neofitos a jeromonach Daniel Katunakiotský. Mnozí z těch, kteří za ním přicházeli, nemohli snést jeho odříkavý způsob života. Otec Kalinikos hovořil velmi málo, poslušenství (tj. duchovní úkoly a práci) však dával přísně a přesně. Každodenně vedl se svými žáky dlouhé hovory na duchovní témata zabírající až dvě hodiny. Pro poučení k němu přicházelo také mnoho poutníků. V roce 1885 se starec Kalinikos rozhodl, že odejde do „uzavření“ (zatvoru) až do konce svého života. Kvůli modlitebnímu zápasu odešel do ústraní své kelie a jen o nedělích navštěvoval chrámm aby se mohl účastnit svatého Přijímání. Takto prožil 45 let. Mnohokrát se v době modlitby mysli stal důstojným spatřit Táborské světlo. Mniši kolem otce si také častokrát všímali, jak z tváře otce Kalinika vycházela záře. V červnu roku 1930 připoutala otce Kalinika nemoc k lůžku. V měsíci srpnu, předtím než zemřel, pozvedl své ruce k nebi a řekl: Pane! Neučinil jsem nic dobrého ve svém životě, avšak děkuji Ti za to, že umírám pravoslavným! Po těchto slovech starec Kalinik zavřel oči a naplněn svatostí, poustevník a hesychasta, oddal svoji duši Pánu. Za několik let, když přenášely jeho ostatky, tak otcové spatřili, že jeho tělesné ostatky mají příznačný nažloutlý odstín, který je charakteristický pro ostatky athosských svatých. Program bohoslužeb na říjen 2020 Všechno, co jsem zasadil bez souhlasu mého starce, nevyrostlo, protože to bylo učiněno z mé vlastní vůle...


source: CulturaX

text: Lyžařské jaro v Rokytnici - Horydoly.cz - Outdoor Generation Lyžařské jaro v Rokytnici Rokytnice nad Jizerou, Kaprun Lyžování na konci sezóny je letos v Krkonoších nejlepší. Všude leží spousta sněhu. V lyžařském středisku Horní Domky nad Rokytnicí nad Jizerou bude jezdit skibus ještě dva následující víkendy. Využijte tedy poslední možnost, jak si na nejvyšších českých horách pořádně zalyžovat. Rokytnice nad Jizerou, Přibližovák. V Rokytnici na Jizerou se prodlužuje zimní sezona. Jízdní řád skibusu byl rozšířen o dva následující víkendy 29.-30. března a 5.-6. dubna. Podívejte se na jízdní řád. Bude se jednat o čtyři jízdy dopoledne a čtyři jízdy odpoledne. Dále bude o těchto víkendech v provozu tak zvaný Pendl Skibus, který bude jezdit mezi parkovištěm a stanicí Horní Domky od 8 do 11 hodin každých 15 minut. Zastávka je označena. V Rokytnici nad Jizerou a jejím okolí je dost sněhu díky nedávnému silnému sněžení. Lyžuje se na sjezdovkách, po běžkařských hřebenovkách i v tradičních skialpinistických sjezdech. Podívejte se na aktuální snímky z kamery Lysá hora a Kamenec. Zároveň připomínáme, že pro vodáky tečou všechny krkonošské řeky a říčky. Přímo pod Rokytnicí protéká střední Jizera. Podívejte se na Jizeru z kamer Kořenov a Železný Brod doplněnou o meterorologické údaje. Sjízdnost řek najdete na webu Raft.cz a aktuální vodácké poznatky v rubrice Řeky aktuálně. Renata Žalská Kamera v Zel Brode je "docasne" bohuzel jeste nefunkcni, zaber v Korenove ma naopak nove vymenenou kameru Datum a čas 31.3.2008 16:51 Treba zdeje koryto Jizery v Korenove, tadyvcerejsi slepenec zaberu zapadni a jizni kamery Lyse hory, tadyvcerejsi Jizerka (adresy snimku jsou jen docasne). Vice na hydronet.cz Datum a čas 28.3.2008 11:52 online informace o pocasi Aktualni pocasi na Lyse, Certaku, v Korenove, na Jizerce ci Vrbatove boude viz hydronet.czzdeje jeden snimek vcerejsiho rana Datum a čas 28.3.2008 11:43 ORLA PERČ Zprávy, novinky, aktuality, fotografie a videa z Vysokých Tater, z nejvyššího pohoří Karpat.... celý článek KOVID NA ALPSKÝCH CHATÁCH Co je co v Alpách nového, jaké vládnou na horách podmínky pro horolezectví a turistiku, kde se lyžuje, jak fungují chaty i cokoliv jiného, co zajímá návštěvníky nejvyšších evropských hor. SLOVINSKÉ FERÁTY Přinášíme aktuální zprávy z Dolomit - Trentina a Jižního Tyrolska. Doplňujeme je o novinky z italských i slovinských Julských Alp. ORLA PERČ Zprávy, novinky, aktuality, fotografie a videa z Vysokých Tater, z nejvyššího pohoří Karpat.


28. 2. 2012 Jagged Alliance 2 Následující text pochází z roku 2006 a psal jsem ho při příležitosti hry měsíce na nyksu pro RPGhry.cz. Ačkoli je z doby pre-blogové, dosud se mi líbí natolik, že jsem se rozhodl si jej republikovat. Některé věci bych asi dneska napsal zřejmě jinak, no rozhodně bych napsal text delší, protože o této hře se dá básnit skutečně celé hodiny. Aby se ale vlk nažral a koza zůstala celá, překopíroval jsem text z RPGher a doufám, že splní svůj účel. Jagged Alliance 2 je totiž skutečně hra, která by na mém blogu neměla chybět. 25. 2. 2012 Soul Calibur 5 Po několika letech jsme se dočkali dalšího velkého pokračování. Když nepočítáme Soul Calibur pro PSP, což byla v zásadě upravená čtyřka, jsou to skoro čtyři roky, co jsme byli zvědaví na pátý díl série. Ta měla doposud našlápnuto velice dobře - od první do poslední hry jsme byli vždy bezvýhradně okouzleni hratelností a ta se pilovala od roku 1996. Pokaždé jsme viděli různě velké změny, ale základní princip byl pořád stejný. A tak jsem byl zvědavý, jestli koncept čtyřky je možné dále rozvíjet. Na první pohled by se totiž mohlo zdát, že to nejde. A na ten druhý se to potvrzuje. Jestli je to dobře nebo špatně - to je velice těžké říct. 23. 2. 2012 Dear Esther O modu v Source enginu Dear Esther jsem nikdy neslyšel, až nyní, kdy byl kompletně přepracován do padnoucího grafického kabátku a vydán komerečně za cenu přibližně 7 EUR na Steamu. Jde rozhodně o zajímavou zkušenost, experiment, který se nedá v pravém smyslu slova zaškatulkovat pod pojem "hra". Nelituji investice, ale rovnou říkám, že tento titul nejde doporučit všem. Z mého hlediska jde o testování narativity příběhu a o umocnění atmosféry daný exploringem. Hratelnost je de facto nulová. Zároveň se ale Dear Esther stává ukázkou toho, jak lze z minimalismu vytěžit hodně - hráči mohou celkem dlouho spekulovat o detailech. Blesk z čistého nebe? Neřekl bych, že jde o nějakou bombu, jako byl svého času Portal. Kdybych to měl říct pár slovy tak "si to hned zahrajte NEBO čtěte dál". Jedno nebo druhé. 20. 2. 2012 24 hodin: Third Strike is what counts Člověk už není z nejmladších, ale občas se to prostě povede. Není to tak snadné, jako když jsem v pubertě byl schopen strávit za klávesnicí Didaktika nebo Amigy jednu noc za druhou, ne-li celé týdny. Ale zase když už, tak už. Proběhl zátěžový test arcade panelu, ze kterého se nakonec stal solidní maraton o délce cca 30 hodin. Od pátečního odpoledne do sobotního večera jsem nedělal nic jiného, než že jsem urputně kvedlal pákou. Samozřejmě bych se u toho sám unudil, takže bych rád touto cestou moc rád poděkoval Petjuovi, že mi se zahřívacím testem pomohl. A nebyl to ledajaký test. 19. 2. 2012 Mass Effect 3 - demo Hra, jako Mass Effect 3, nepotřebuje demoverzi. Sebelepší ukázka maličkého zlomku hry naráží na problém vytrženosti z kontextu a právě epická RPG potřebují být hrána a vnímána, jako celek. Mass Effect 3 bych si na základě demoverze určitě nekoupil - ale to bych si nekoupil ani první, ani druhý díl. Do prvních dvou her jsem šel bezhlavě - no u druhého dílu jsem se trochu spálil - ale i tak! Nyní nad mou hlavou visí otazník, zda-li uzavřít trilogii v mé polici s hrami. A i když jsem o pár řádků výše napsal, že na základě demoverze u tohoto typu hry nelze nic soudit, nějak jsem oklikou dospěl k závěru, že třetí díl budu prostě ignorovat. A to ne kvůli tomu, že demoverze je úplně o ničem. 17. 2. 2012 Metal Gear Solid 3D: Snake Eater - demo Tak jsem si spravil chuť. Demoverze je velice krátká, ale jelikož jsem dobře seznámen se Snake Eaterem z Playstation 2, svedu si snadno představit celičkou hru. A je to vize, která se mi velice zamlouvá. Metal Gear Solid 3D bude posledním remakem, který si pro 3DS pořídím. 16. 2. 2012 Tekken 3D Prime Edition Nemám slov. Opravdu. Zřetelně si pamatuju, jak jsem při sledování živého přenosu loňské E3 vyskočil do vzduchu v okamžiku, kdy oznámili Tekkena pro 3DS. Vedle Dead or Alive a Super Street Fightera 4 jde o zásadní příspěvek do bojovkového žánru. Stačí přidat Virtua Fighter a Soul Calibur a máme tady ultimátní handheld pro milovníky mlátiček. A mezi ty se skromně počítám. 12. 2. 2012 LBG - Dune Rozhodl jsem se ještě jednou navázat na projekt Letter Box Games a vytvořit univerzálnější hru pro širší publikum, kterou by mohl hrát doslova kdokoli. To znamená, že sepíšu pravidla a ta posléze testovacími hrami odladím - proto se text v tomto článku bude časem podle vývoje testovací hry měnit. Jako motiv jsem si vybral Dune, se kterou jsem tady už (nejednou) koketoval, avšak nyní se na to chci podívat trochu s nadhledem. Čili jak přesně si hru tématicky "naskinujete" je vlastně fuk. 9. 2. 2012 Vydavatel - brzda vývoje her? Kolik stojí vývoj hry? Zkusil jsem si to načrtnout. Představuji si nějaký soběstačný tým o dvacet stálých zaměstnancích ze všech oborů, dobu vývoje přibližně jeden rok a použitou technologii spíše z vyššího standardu. Jak jsem k výpočtu přistupoval? 7. 2. 2012 Resident Evil: Revelaitons Přibližně po dvanácti hodinách jsem včera v pozdním večeru nasypal poslední magnum náboj do citlivého místa bosse, který se rozprskl do prostoru a byl konec. Spokojeně jsem odfrkl. Celá hra se nesla v duchu vítězství. Vítězství nad skepsí z nové konzole. Nad skepsí z nového Resident Evil. Nad skepsí z herního trhu, zejména toho "mobilního". Dámy a pánové, šestý plnohodnotný Resident Evil přišel, viděl, zvítězil a odnáší si známku 9/10. 6. 2. 2012 Street Fighter Rozbor bojových her je peklo, protože na papíře nelze dost dobře vysvětlit, v čem je přesně jejich kouzlo. Za roky vývoje se navíc mnohé principy vyvíjejí k nepoznání. Je to ale právě Street Fighter, který určil standard bojových her, kdy i dodnes vidíme jeho vliv, ne-li rovnou kopírování. Ač jsem fanda bojovek, musím veřejně přiznat, že teprve až relativně nedávno jsem přičuchnul k "Capcom bojovkám". Obecně preferuji spíše technické hry ála Tekken, Soul Calibur nebo Virtua Fighter. Jenže jak jsem posléze zjistil, "techničnost" Street Fightera je někde jinde, než v memorizaci rozličných kombinací mnoha tlačítek. A co musím uznat, tak právě ona jednoduchost mi na Street Fighterovi učarovala nejvíce. 2. 2. 2012 Amiga Papírna párty 2012 Abychom se vyhnuli případným stížnostem, že jsem o akci neinformoval včas, tak prosím vězte, že Tradičně v prostorách papírny ve Vraném nad Vltavou. Rezervujte si tento víkend ve svém kalendáři již nyní! Zatím není upřesněno, jaké bude téma, ale jako vždy půjde nejspíše o tradiční mix hraní klasických her, pokec nad hardwarem (včetně nostalgického zamačkávání slziček), pouštění demíček starých i nových, popíjení piva a seznámení se s komunitou i s historickým pozadím. Jste vítáni i přesto, že Amigu nemáte nebo jste ji nikdy neměli, nikdy není pozdě! Akce proběhne za tradičních bezpečnostních pravidel, takže vás odkážu na starší články, abyste tak nějak tušili, do čeho případně půjdete. Oficiální pozvánka se objeví, až se upřesní detaily, ale datum je již nyní potvrzeno. Amiga Worms párty 2010 (pozvánka) Galaga párty 2009 Amiga Lotus párty 2007 8. - 10.6. 2012 proběhne AMIGA párty 2012! Tradičně v prostorách papírny ve Vraném nad Vltavou. Rezervujte si tento víkend ve svém kalendáři již nyní! Zatím není upřesněno, jaké bude téma, ale jako vždy půjde nejspíše o tradiční mix hraní klasických her, pokec nad hardwarem (včetně nostalgického zamačkávání slziček), pouštění demíček starých i nových, popíjení piva a seznámení se s komunitou i s historickým pozadím. Jste vítáni i přesto, že Amigu nemáte nebo jste ji nikdy neměli, nikdy není pozdě! Akce proběhne za tradičních bezpečnostních pravidel, takže vás odkážu na starší články, abyste tak nějak tušili, do čeho případně půjdete. Oficiální pozvánka se objeví, až se upřesní detaily, ale datum je již nyní potvrzeno. Amiga Worms párty 2010 (pozvánka) Galaga párty 2009 Amiga Lotus párty 2007 1. 2. 2012 Upgrade Dreamcasta - VGA Tak jsem se konečně dokopal k finální úpravě Dreamcasta. Teda - ono nejde o žádnou "úpravu", ale o dokoupení oficiálně podporovaného VGA kabelu. Přišel mne Jářku na 28 USD, včetně pošty. To není zas tak moc. Tím získáme podporu rozlišení 640x480@60Hz (31kHz), takže můžeme konzoli napojit na libovolný monitor, včetně LCD a plazem. Výsledkem je křišťálově čistý obraz. Není divu - toto není žádné laborování s VGA boxem, jako v případě konzolí ála Playstation 2 blahé paměti. Tehdy se jenom převáděl kompozitní (a tedy nepříliš kvalitní) signál na VGA standard bez jakékoliv úpravy. Nyní však hovoříme o nativním výstupu, jakoby měl Dreamcast VGA grafickou kartu. Neboli - pomineme-li emulaci s upscale do vyššího rozlišení - lepší už to nebude! Hra měsíce: Legend of Kyrandia Co říci závěrem? Legend of Kyrandia je určitě zásadní počin mezi adventurami, kterému se podařilo překročit stín Sierry a Lucasarts naprosto osobitým způsobem. Ať už hovoříme o inovátorském přístupu k ovládání, ať už hovoříme o fantastické grafice nebo o nevšedních hádankách a v neposlední řadě v originálním příběhu a jeho vyprávění. Pokud nepatříte mezi hráče, kteří mají tuto zkušenost za sebou, měli byste to co nejrychleji napravit a to přesto, že můžeme donekonečně diskutovat o tom, proč tato série z dlouhodobého hlediska nedosáhla věhlasu, jako její kolegyně z výše zmíněných konkrenčních dílen. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


source: fineweb

text: Převratnou laserovou technologii vyvíjejí vědci a technici na Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics (CfA) ve spolupráci s odborníky Massachusetts Institute of Technology (MIT). Tato nová technika umožní astronomům zaregistrovat planety velikosti Země na drahách, odpovídajících vzdálenosti Země od Slunce. „Nyní se nacházíme na vrcholu éry v objevování exoplanet,“ říká Chih-Hao Li, astrofyzik z CfA. „S touto technologií, kterou vyvíjíme, však budou astronomové nakonec schopni objevit první planety opravdu podobné Zemi – podobných velikostí na podobných oběžných drahách.“ Článek byl publikován 3. 4. 2008 v časopise Nature. Planety obíhající kolem jiných hvězd jsou příliš slabé a příliš vzdálené na to, abychom je mohli přímo spatřit nebo vyfotografovat. Místo toho je musí astronomové hledat na základě gravitačního působení planet na mateřskou hvězdu. Zatímco gravitace hvězdy přitahuje planetu a udržuje ji v oběžném pohybu, gravitace planety rovněž působí na hvězdu. Toto působení vyvolává nepatrný pohyb hvězdy kolem společného těžiště – při pohledu ze Země se hvězda postupně přibližuje a vzdaluje. Jestliže se tento „pohyb“ děje v rovině našeho pohledu, potom citlivé přístroje zvané spektrografy mohou tyto pohyby registrovat na základě nepatrného posuvu spektrálních čar, zjištěného z rozboru pořízených spekter. Velikost tohoto „pohupování“ hvězd je závislá na hmotnosti planety a na její vzdálenosti od hvězdy. Větší hmotnost planety vyvolává větší odezvu v pohybu hvězdy, z čehož vyplývá, že hmotnější planetu lze snáze odhalit. Stejně tak planetu v těsné blízkosti hvězdy s krátkou oběžnou periodou lze snadněji odhalit než planetu s dlouhou periodou oběhu (na vzdálenější dráze). Současné technologie, jakkoliv jsou velmi kvalitní a citlivé, nejsou schopné objevit planety velikosti Země. Nejlepší přístroje jsou zatím schopny „vystopovat“ exoplanety, jejichž hmotnost minimálně 5krát převyšuje hmotnost Země, a to na oběžné dráze, odpovídající vzdálenosti planety Merkur od Slunce. Nové zařízení nazvané astro-comb, na jehož vývoji se podílí Chih-Hao Li s týmem spolupracovníků, bude schopné vypátrat u blízkých hvězd přítomnost planety velikosti Země na dráze, odpovídající vzdálenosti Země od Slunce. Bude využívat velmi krátké pulsy laserového záření o délce jedné femtosekundy (což je jedna milióntina miliardtiny sekundy) ve spojení s atomovými hodinami. Poskytne tak velmi přesný standard, který umožní mimořádně přesné určení radiální rychlosti hvězdy. Zařízení astro-comb může provádět měření s přesností jedna ku biliónu. To umožní zvýšit rozlišení metody, používané k určení odchylek v pohybu hvězdy přibližně 100krát, což již dovolí astronomům objevovat planety velikosti Země. Prototyp zařízení astro-comb bude testován letos v létě na Mount Hopkins Observatory v Arizoně. Tyto testy budou využity k případnému zdokonalení konstrukce aparatury. Vylepšená verze zařízení astro-comb bude určena pod názvem New Earths Facility pro pozorování na Kanárských ostrovech. Jeho operační nasazení se očekává někdy kolem roku 2010. Zdroj: www.cfa.harvard Převzato: Hvězdárna Valašské Meziříčí


source: wikipedia

text: Ivo Lapenna (5. listopadu 1909, Split – 15. prosince 1987, Kodaň) byl chorvatský univerzitní profesor mezinárodního práva a dějin diplomacie v Záhřebu, později v Londýně, čestný doktor několika univerzit, bývalý generální tajemník a potom předseda Světového esperantského svazu. Je autorem významných esperantských děl: Retoriko, všechno o umění řečnickém, Aktualj problemoj de la nuntempat internacia lingvo, La internacia lingvo, Elektitaj paroladoj, z největší části slavnostní projevy při zahájení světových sjezdů esperanta, dílo historické, literární a didaktické. Z poslední doby je to dílo Esperanto en perspektivo. Lapenna dosáhl přijetí UEA do UNESCO přijetím slavné rezoluce ve prospěch esperanta na valném shromáždění UNESCO v prosinci roku 1954 v Montevideu. Založil při UEA Ústředí pro bádání a dokumentaci [CED], zavedl řečnické soutěže a dosáhl pro esperantské hnutí vysokou prestiž. Jeho sloh je obdivuhodný, jasný, bohatý, je řečníkem světové pověsti. Související články Esperantská literatura Externí odkazy Esperantská literatura Narození v roce 1909 Narození 5. listopadu Narození ve Splitu Úmrtí v roce 1987 Úmrtí 15. prosince Úmrtí v Kodani Zemřelí na nádorová onemocnění Muži


17. 6. 2016 Fast Racing Neo Neodolal jsem slevě a za pár babek jsem si koupil tento na první pohled klon Wipeouta. Chudé menu, na první pohled prázdný obsah, ale s tím jsem tak nějak počítal. Faktem ale zůstává, že Wipeout mám rád a je to už dlouho, co jsem hrál nějaký nový. Na Playstation 3 pomalu sedá prach a tak jsem to bral jako dobrý důvod k provětrání Wii U, než nám vyjde příští rok ta Zelda, že jo ;). Během několika minut hraní jsem ale velice rychle změnil na hru názor. Ano, působí na pohled velice chudě, skoro až primitivně - menu jsou odfláknutá, není zde žádná kariéra, jenom odemykání tratí a závodních raketek. Chybí tomu atmosféra, nějaký úvod do světa, ve kterém jsou tyto závody vznášedel cool, něco co měl v době uvedení právě Wipeout. Nejsou zde žádné charaktery jako v (pozdějších) F-Zero. A koncept hry samotný postrádá jakoukoliv vazbu na jakýkoliv reálný či fiktivní svět - je to prostě jen divoká fantazie s absurdním level designem, který nemá hlavu a patu. Velice rychle mi došlo, že Fast Racing Neo je jakýsi mix mezi Wipeoutem a F-Zero v tom nejlepším smyslu slova. Z Wipeoutu si bere grafický design, ale nejsou zde žádné zbraně či poškozování raketek. Z F-Zero si zase hra bere absurdní rychlost a velice citlivé ovládání. Na trati se nacházejí jednak sebratelné kuličky energie, kterými lze boostovat k hranici rychlosti světla, plus jsou na trati zrychlovací pásy. Snad jediná novinka je, že tyto zrychlovací pásy mají dvě barvy - modrou a oranžovou - a hráč si musí tedy raketku přepínat mezi dvěma režimy. Když najedete na pás se špatnou barvou, budete naopak zpomaleni. Je to všechno? V podstatě ano, obsahově je hra skutečně chudá. Za to se to vynahrazuje opravdu šíleným designem tratí a hlavně - šílenou rychlostí. Už jsem hrál mnoho her, které byly velice rychlé - ale vždy zde platilo takové nepsané pravidlo: při správném použití analogu je možné vozidlo udržet na trati v jakékoliv zatáčce. To tady neplatí. Zde je problém udržet raketku i na rovince, když to moc rozpálíte. A to se mi líbí. Jelikož AI soupeři neznají bratra, rubou se mezi sebou stejně jako s námi a popravdě mi přišlo, že zde nefunguje "kečup", takže zabolí ztráta i čtvrtky kola - probojovat se na první pozici je velmi obtížné. Prakticky jediný zlomyslný manévr je šťouchnutí do oponenta během turba, což ho vytočí a zpomalí - ale hlavním protivníkem je pak trať samotná. Trať se naklání, rozpadá, hoří, chvílemi na vás prší vodopád, jsou zde různé kolébky, houpačky, zkratky, prodlužovačky, slepé koleje, skokánky, alternativní cesty... a celé je to zabalené elegantně, jakože je to úplně normální - nejde na první pohled poznat, do čeho jdete. Proces učení tratí je tak velice zábavný a když přidáte hru až čtyř hráčů, plus online, máte před sebou solidní pařbu s instantní zábavou. A vhodnou i pro vaše děti ;). Vážně - je to prostě mnohem lepší, než bych čekal. Předsudky stranou, u těchto závodů se vydržíte bavit a to přesto, že tomu chybí soundtrack Wipeoutu či bohatší obsah. Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


Dobrý den, už delší dobu mám na zádech blíže ke kostrči dvě sucha kolečka....


text: Až Pomocník při upgradu na Windows 8 dokončí svou práci, dozvíte se, zda je možné ve vašem počítači používat Windows 8 nebo Windows 8 Pro. Získáte také bezplatnou zprávu o kompatibilitě se seznamem aktuálně nainstalovaných aplikací, programů a zařízení, která budou dále fungovat a která fungovat nemusí. Zpráva také obsahuje informace o tom, jak lze tyto aplikace, programy a zařízení po upgradu znovu zprovoznit. Na základě těchto informací nemusíte podnikat žádné kroky – pokud bude potřeba některé aplikace odinstalovat nebo zakázat, budeme vás o tom později informovat. Pokud ve zprávě o kompatibilitě nejsou uvedeny některé vaše aplikace nebo zařízení, je možné, že pro tyto produkty zatím nemáme informace o jejich kompatibilitě. (Pokud potřebujete další informace, můžete se podívat do Centra pro kompatibilitu se systémem Windows nebo se můžete obrátit na výrobce příslušného produktu.)


text: Unie usiluje o efektivnější ochranu svých hranic 31.03.2010 / 11:08 Členské státy zvažují, jak posílit mandát agentury pro ochranu vnější hranice EU. Návrh na revizi mandátu Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (FRONTEX), představený na Radě pro justici a vnitro ve čtvrtek 25. února 2010, je výsledkem hodnocení jejího dosavadního působení a odpovědí na potřebu čelit efektivněji výzvám v oblasti nelegální migrace do EU. Jeho výsledná podoba reaguje na politickou vůli a identifikované praktické potřeby. Od zahájení činnosti v roce 2005 zaujala agentura pozici hlavního koordinátora v této oblasti. Na základě stávajícího mandátu napomáhá členským státům například v oblasti školení, analýzy rizik či výzkumu a vývoje. Nejviditelnější je ale její činnost v situacích, které vyžadují zvýšenou technickou a operativní pomoc členským státům na vnějších hranicích. Jde například o společné operace na pozemních hranicích či ve Středozemním moři. V neposlední řadě také poskytuje členským státům nezbytnou podporu při organizaci návratů nelegálních migrantů do třetích zemí. Jen pro rok 2010 bylo na pokrytí jejího provozu a výkonu jejího mandátu vyčleněno ze společného rozpočtu zhruba 83 milionů eur, celkově disponuje v tomto roce téměř 90 miliony eur. Cílem návrhu má být zefektivnění práce agentury s ohledem na dosavadní operační zkušenosti. Na jeho základě by agentura FRONTEX hypoteticky mohla mimo jiné získávat vlastní technické vybavení, zřizovat regionální pobočky či lépe využívat lidské zdroje členských států díky zamýšlenému povinnému poskytování policistů pro její operace. Španělské předsednictví považuje tento návrh za jednu ze svých priorit a předsevzalo si jeho schválení ještě v tomto pololetí. Pokud by se mu tuto ambici podařilo naplnit, šlo by po čerstvě schváleném návrhu Rozhodnutí o ostraze vnějších námořních hranic o další příspěvek nejen k zajištění ochrany vnějších hranic EU, ale i k posílení solidarity mezi členskými státy. Zároveň by tím EU zaručila vyšší přiměřenost přijatých opatření stejně jako vyšší záruku respektování základních lidských práv a práv uprchlíků a žadatelů o azyl. Další informace: Foto: Rada EU


Ano, nejsme blbci, rozhodně nepřijdeme :-(


text: Připravili jsme pro Vás netradiční oznámení, ručně vyráběné z keramiky. Je dodáváno v papírové krabičce a doplněné textem dle Vašeho přání. Svatební oznámení, PF přání, oznámení o narození dítěte a další oznámenky je možné upravit dle Vašich individuálních přání. Svatební oznámení nebylo původně určeno pro komerční prodej. Ohlasy však byly natolik pozitivní, že jsme se rozhodli nabízet jej všem, kteří mají zájem o toto originální provedení. Pokud máte jakýkoliv dotaz, kontaktujte nás. Ke všem zakázkám přistupujeme individuálně. Svatební oznámení Ručně vyráběné keramické svatební oznámení a svatební přání mile překvapí Vaše blízké a zdůrazní mimořádnou událost ve Vašem životě. Věříme, že naše svatební oznámení podtrhne Vaši osobnost a přispěje k nezapomenutelné atmosféře Vaší svatby. Komplet svatebního oznámení obsahuje keramický výrobek, kraftovou krabičku vystlanou dřevěnou trávou, text svatebního oznámení dle Vašeho požadavku a kartičku s pozváním ke svatebnímu stolu (nemusí být). Velikost je cca 10 cm. Svatební oznámení a přání zasíláme poštou nebo je možné si zakázku vyzvednout osobně. Nabízíme také další svatební doplňky dle Vašich požadavků (např. ozdoby ke svatebním koláčům, poděkování rodičům). Novoroční přání - PF - novoročenky Netradiční keramické PF určitě osloví Vaše obchodní partnery, přátele či rodinu. Možno objednat i další výrobky se stejnými motivy. Po dohodě lze realizovat také PF přání na základě individuálních požadavků. Ostatní oznámení - narození dítěte, promoční oznámení Jsme připraveni pro Vás vyrobit také oznámení k ostatním příležitostem (narození dítěte, ukončení studia, významné jubileum apod.). Mimo již připravené motivy se pokusíme navrhnout další grafické návrhy pro Vás. Kompletní sortiment naší keramické dílny si můžete prohlédnout na našich stránkách. Zde publikovaná oznámení tak lze doplnit také dalšími předměty z keramiky. Pokud není výrobek skladem je potřeba při objednávce počítat s delší dodací lhůtou (do cca 30 dnů). Doba je závislá na typu výrobku. Svatební oznámení | PF přání | Narození dítěte | Ostatní oznámení


text: následující den Tetování v USA, týden první. CXXI. - 25. 6. 2018 Tetování v USA, týden první. CXXI. Už jsem vzhůru 26 hodin. Ráno vyrážíme na procházku kolem jezera, abych viděla všechny místní pamětihodnosti, zastavujeme se v knihovně na zmrzku a vracíme se zpátky domů. Šmudlík spí překvapivě rád a dobře na bříšku. Inspirativní hrnek. Celý den si ho jen prohlížím a nechápu, jak může být něco takového tak malé! Zkoušíme zavinutí do šátku a usnul okamžitě, tak to asi můžeme začít praktikovat.


text: Mohu studovat kterýkoliv předmět na MU? Ne, nabízeny jsou zejména kapacitně neomezené přednášky, kde vaše přítomnost neomezí běžné studenty MU. Kolik za studium zaplatím a co získám? Cena za předmět se odvíjí od jeho rozsahu (počtu kreditů) a pohybuje se ve stovkách korun na jeden kredit. Pokud předmět úspěšně zakončíte (máte stejné podmínky jako studenti MU – stejně obtížnou závěrečnou zkoušku nebo zápočet), získáte za předmět kredity. Kredity a předmět lze v případě vašeho pozdějšího studia na MU uznat jako absolvované. Dále vám MU o absolvování předmětu vydá osvědčení (může zajímat např. vašeho zaměstnavatele). Jak je studium časově náročné? Některé předměty jsou nabízeny v prezenční formě, tj. musíte se přizpůsobit rozvrhu a chodíte na výuku s běžnými studenty MU. Semestr trvá třináct týdnů, rozvrh najdete v Katalogu předmětů. Některé předměty jsou nabízeny ve víkendových blocích – tzv. kombinovaná/celoživotní forma studia. Jedná se o předměty zvlášť organizované jako placené celoživotní vzdělávání. Celý ročník tohoto studia obvykle nakupují studenti, kteří chtějí získat diplom z oboru, na který (zatím) nebyli přijati. Z nabídky si lze zakoupit i jednotlivé předměty. Jaká mám jako takový mimořádný student práva a povinnosti? Máte stejné povinnosti jako jiní studenti předmětu, zejména sledovat pokyny vyučujícího (sdělované na přednášce nebo elektronicky v Informačním systému MU). Máte právo nechat se vyzkoušet – získat za předmět kredity – dle pravidel určených Studijním a zkušebním řádem MU. Nemáte nárok na zvláštní péči; vyučující se vám věnuje shodně jako běžným studentům. Mohu se jít nezávazně podívat na první hodinu, než zaplatím? To je obvykle možné. Košík je prázdný.


Maya - lidé, jazyk a civilizace Maya , Mesoamerican Indians zabírající téměř nepřetržité území v jižním Mexiku, Guatemale a severním Belize. Na počátku 21. století mluvilo více než pět milionů lidí asi 30 mayských jazyků, z nichž většina byla dvojjazyčná ve španělštině. Před španělským dobýváním Mexika a Střední Ameriky vlastnili Mayové jednu z největších civilizací západní polokoule ( viz předkolumbovské civilizace: Nejstarší mayská civilizace nížin). Praktikovali zemědělství, stavěli velké kamenné budovy a pyramidové chrámy, zpracovávali zlato a měď a používali formu hieroglyfického písma, které je nyní do značné míry dešifrováno. Přečtěte si více o tomto tématu Střední Amerika: Předkolumbovská Střední Amerika Mayská civilizace okupovala většinu severozápadní části isthmu, od Chiapas a Yucatán, nyní součástí jižního ... Už v 1500 Bce se Mayové usadili ve vesnicích a vyvinuli zemědělství založené na pěstování kukuřice (kukuřice), fazolí a tykve; o 600 ce cassava (sladký maniok) byl také pěstován. ( Viz taképůvod zemědělství: Brzy vývoj: The Americas.) Začali stavět ceremoniální centra a do 200 let se z nich vyvinula města, která obsahovala chrámy, pyramidy, paláce, kurty na míče a náměstí. Starověcí Mayové těžili obrovské množství stavebního kamene (obvykle vápence), které rozřezali tvrdšími kameny, jako je například chert. Praktikovali hlavně zemědělství se sekáním a vypálením, ale používali pokročilé techniky zavlažování a terasování. Vyvinuli také systém hieroglyfického psaní a vysoce sofistikovaných kalendářních a astronomických systémů. Mayové vyrobili papír z vnitřní kůry divokých fíků a psali své hieroglyfy na knihy vyrobené z tohoto papíru. Tyto knihy se nazývají kodexy. Mayové také vyvinuli propracovanou a krásnou tradici sochařství a řezbářství.Architektonická díla a nápisy a reliéfy z kamene jsou hlavními zdroji znalostí o počátcích Mayů. Raná mayská kultura ukázala vliv dřívější Olmecké civilizace. Vzestup Mayů začal asi 250 ce a to, co je archeologům známo, že klasické období mayské kultury trvalo až asi 900 ce. Ve své výšce tvořila mayská civilizace více než 40 měst, z nichž každé mělo populaci mezi 5 000 a 50 000. Mezi hlavní města patřily Tikal, Uaxactún, Copán, Bonampak, Dos Pilas, Calakmul, Palenque a Río Bec. Vrcholná mayská populace možná dosáhla dvou milionů lidí, z nichž většina byla usazena v nížinách dnešní Guatemaly. Po 900 ce však civilizace klasických Mayů prudce poklesla a velká města a ceremoniální centra zůstala prázdná a zarostlá vegetací džungle. Někteří učenci navrhli, že za náhlý pokles byly zodpovědné ozbrojené konflikty a vyčerpání zemědělské půdy.Objevy v 21. století vedly učence k tomu, aby uvedli řadu dalších důvodů pro zničení mayské civilizace. Jednou z příčin bylo pravděpodobně válečné narušení obchodních a říčních obchodních cest. Dalšími přispěvateli mohli být odlesňování a sucho. Během období po klasice (900–1519) se na poloostrově Yucatán v městech jako Chichén Itzá, Uxmal a Mayapán nadále rozvíjely několik století poté, co se velká nížinná města vylidnila. Než Španělé dobyli tuto oblast na počátku 16. století, většina Mayů se stala zemědělci žijícími na venkově, kteří praktikovali náboženské obřady svých předků.Dalšími přispěvateli mohli být odlesňování a sucho. Během období po klasice (900–1519) se na poloostrově Yucatán v městech jako Chichén Itzá, Uxmal a Mayapán nadále rozvíjely několik století poté, co se velká nížinná města vylidnila. Než Španělé dobyli tuto oblast na počátku 16. století, většina Mayů se stala zemědělci žijícími na venkově, kteří praktikovali náboženské obřady svých předků.Dalšími přispěvateli mohou být odlesňování a sucho. Během období po klasice (900–1519) se na poloostrově Yucatán v městech jako Chichén Itzá, Uxmal a Mayapán nadále rozvíjely několik století poté, co se velká nížinná města vylidnila. Než Španělé dobyli tuto oblast na počátku 16. století, většina Mayů se stala zemědělci žijícími na venkově, kteří praktikovali náboženské obřady svých předků.většina Mayů se stala venkovskými zemědělci, kteří praktikovali náboženské obřady svých předků.většina Mayů se stala venkovskými zemědělci, kteří praktikovali náboženské obřady svých předků. Hlavní existující mayská města a ceremoniální centra mají řadu pyramidálních chrámů nebo paláců obložených vápencovými bloky a bohatě zdobených vyprávěním, ceremoniálem a astronomickými reliéfy a nápisy, které zajišťují postavení mayského umění jako premiéra mezi domorodými americkými kulturami. Skutečná povaha mayské společnosti, význam její hieroglyfy a kronika její historie však vědcům po staletí zůstávala neznámá poté, co Španělé objevili starodávná mayská stavení. Systematické průzkumy mayských lokalit byly poprvé provedeny ve 30. letech 20. století a malá část systému psaní byla dešifrována na začátku a v polovině 20. století. Tyto objevy vrhaly nějaké světlo na mayské náboženství, které bylo založeno na panteonu přírodních bohů, včetně bohů Slunce, Měsíce, deště a kukuřice. Kněžská třída byla zodpovědná za propracovaný cyklus rituálů a ceremonií. Úzce souvisí s mayským náboženstvím - ve skutečnosti z něj neoddělitelné - byl působivý vývoj matematiky a astronomie. V matematice představuje poziční notace a použití nuly vrchol intelektuálního úspěchu. Mayská astronomie podložila komplexní kalendářní systém zahrnující přesně určený sluneční rok (každý po 18 měsících po 20 dnech plus pětidenní období, které Mayové považují za smůlu),posvátný kalendář 260 dnů (13 cyklů po 20 jmenovaných dnech) a řada delších cyklů kulminujících dlouhým počtem, nepřetržité značení času, založené na nulovém datu v 3113 bce. Mayští astronomové sestavili přesné tabulky pozic pro Měsíc a Venuši a byli schopni přesně předpovědět zatmění Slunce. Na základě těchto objevů si vědci v polovině 20. století mylně mysleli, že mayská společnost je složena z kněžské třídy pokojných hvězdářů a správců kalendářů podporovaných oddanou rolnickou rolí. Mayové byli považováni za naprosto pohlceni svými náboženskými a kulturními snahami, v příznivém kontrastu k bojovějším a sanguinnějším domorodým říším ve středním Mexiku. Ale postupné dešifrování téměř veškerého mayského hieroglyfického psaní poskytlo pravdivější, pokud méně vzestupný obraz mayské společnosti a kultury. Mnoho hieroglyfů líčí historii mayských dynastických vládců, kteří vedli válku s konkurenčními mayskými městy a zajali své aristokraty. Tito zajatci pak byli mučeni, zmrzačeni a obětováni bohům. Vskutku,mučení a lidská oběť byly základní náboženské rituály mayské společnosti; myslelo se, že zaručují plodnost, prokazují zbožnost a propagují bohy, a pokud byly takové praktiky zanedbány, mělo se za to, že vyústily kosmické poruchy a chaos. Kreslení lidské krve bylo považováno za výživu bohů, a bylo tedy nezbytné pro dosažení kontaktu s nimi; proto mayští vládci, jako prostředníci mezi mayským lidem a bohy, museli podstoupit rituální krveprolití a mučení.jako prostředníci mezi mayským lidem a bohy museli podstoupit rituální krveprolití a mučení.jako prostředníci mezi mayským lidem a bohy museli podstoupit rituální krveprolití a mučení. Dnešní mayští lidé mohou být rozděleni z lingvistických a geografických důvodů do následujících skupin: Yucatec Maya, obývající mexický Yucatánský poloostrov a sahající do severní Belize a severovýchodní Guatemaly; Lacandón, velmi malý počet, zabírá území v jižním Mexiku mezi řekou Usumacinta a guatemalskou hranicí, s malým počtem v Guatemale a Belize; K'ichean-mluvící národy východní a centrální vysočiny Guatemaly (Q'eqchi ', Poqomchi', Poqomam, Uspanteko, K'iche ', Kaqchikel, Tz'utujil, Sakapulteko [Sacapultec] a Sipacapa [Sipacapeño]) ; mamejské národy západní guatemalské vysočiny (Mam, Teco [Tektiteko], Awakateko a Ixil); Q'anjobalanské národy Huehuetenango a přilehlé části Mexika (Motocintlec [Mocho '], Tuzantec, Jakalteko, Akateko, Tojolabal a Chuj);Tzotzil a Tzeltal v Chiapas v jižním Mexiku; Cholanské národy, včetně řečníků Chontal a Chol na severu Chiapas a Tabasco a lingvisticky příbuzného Chortí extrémní východní části Guatemaly; a Huastec severního Veracruzu a sousedící San Luís Potosí ve východním středním Mexiku. Hlavní rozdělení v mayských kulturních typech je mezi vysokohorskými a nížinnými kulturami. Yucatec, Lacandón a Chontal-Chol jsou nížinné skupiny. Huastec, lingvisticky a geograficky oddělená skupina žijící ve Veracruzu a San Luis Potosí, kteří nikdy nebyli mayskými kulturami, a ostatní mayští lidé žijí na Vysočině přes Guatemalu.včetně reproduktorů Chontal a Chol na severu Chiapas a Tabasco a lingvisticky spojeného Chortí z extrémní východní části Guatemaly; a Huastec severního Veracruzu a sousedící San Luís Potosí ve východním středním Mexiku. Hlavní rozdělení v mayských kulturních typech je mezi vysokohorskými a nížinnými kulturami. Yucatec, Lacandón a Chontal-Chol jsou nížinné skupiny. Huastec, lingvisticky a geograficky oddělená skupina žijící ve Veracruzu a San Luis Potosí, kteří nikdy nebyli mayskými kulturami, a ostatní mayští lidé žijí na Vysočině přes Guatemalu.včetně reproduktorů Chontal a Chol na severu Chiapas a Tabasco a lingvisticky spojeného Chortí z extrémní východní části Guatemaly; a Huastec severního Veracruzu a sousedící San Luís Potosí ve východním středním Mexiku. Hlavní rozdělení v mayských kulturních typech je mezi vysokohorskými a nížinnými kulturami. Yucatec, Lacandón a Chontal-Chol jsou nížinné skupiny. Huastec, lingvisticky a geograficky oddělená skupina žijící ve Veracruzu a San Luis Potosí, kteří nikdy nebyli mayskými kulturami, a ostatní mayští lidé žijí na Vysočině přes Guatemalu.Huastec, lingvisticky a geograficky oddělená skupina žijící ve Veracruzu a San Luis Potosí, kteří nikdy nebyli mayskými kulturami, a ostatní mayští lidé žijí na Vysočině přes Guatemalu.Huastec, lingvisticky a geograficky oddělená skupina žijící ve Veracruzu a San Luis Potosí, kteří nikdy nebyli mayskými kulturami, a ostatní mayští lidé žijí na Vysočině přes Guatemalu. Současní Mayové jsou v zásadě zemědělští, pěstují obilí, fazole a tykev. Žijí v komunitách organizovaných kolem centrálních vesnic, které mohou být trvale obsazeny, ale častěji jsou to komunitní centra s veřejnými budovami a domy, které jsou obecně neobsazené; lidé v komunitě žijí na usedlostech na farmě, s výjimkou fiest a trhů. Šaty jsou převážně tradiční, zejména pro ženy; muži častěji nosí moderní konfekce. Domácí spřádání a tkaní, jakmile je běžné, se stává vzácným a většina oblečení je vyrobena z továrny tkané látky. Pěstování probíhá pomocí motyky a tam, kde je půda tvrdá, kopáním hůlky. Yucatec obvykle chová prasata a kuřata a, zřídka, voly, které se používají k chovu. Odvětví je málo a řemesla jsou zaměřena na domácí potřeby.Obvykle se některá peněžní plodina nebo položka místní výroby vyrábí k prodeji mimo region, aby se poskytla hotovost na předměty, které nelze jinak získat. Většina Mayů jsou nominální římskokatolíci - ačkoli počínaje koncem 20. století, mnozí byli převedeni na evangelický protestantismus. Jejich křesťanství je však obecně pokryto domorodým náboženstvím. Jeho kosmologie je typicky mayská a křesťanská čísla jsou obyčejně ztotožňována s mayskými božstvy. Veřejné náboženství je v podstatě křesťanské, s masami a oslavami svatých. V domácích obřadech je pozorováno rodné předkolumbovské náboženství.


text: Kvete Vám na zahradě levandule a nevíte, jak ji využít? Zkuste třeba zmrzlinu, která v těchto vedrech přijde jistě vhod. Glace à la lavande je voňavá, jemná, no prostě úžasná! Zvlášť, když jste, stejně jako já, fanatici do levandule :-). Do zmrzliny jsem použila čerstvé květy, ale dají se využít i sušené a část cukru můžete nahradit medem, nejlepší bude samozřejmě levandulový! Pokud Vás zmrzlina moc neláká, tak z čerstvé levandule upečte jednoduché sušenky s polentou, které zatím nadchly všechny. Jinou variantu levandulové zmrzliny můžete vyzkoušet podle Madly. Cukr rozmícháme v kastrolku s mlékem, přidáme levanduli a za stálého míchání zahříváme, dokud se cukr dobře nerozpustí. Směs ovšem nesmí projít varem! Levandulové mléko necháme vychladnout a dáme je minimálně na celou noc do ledničky. Druhý den směs scedíme, přilijeme k mléku vychlazenou smetanu, můžeme přidat fialové barvivo, pokud chcete, aby měla zmrzlina i levandulovou barvu. Já do směsi raději dala asi lžičku čerstvých květů levandule. Směs nalijeme do zmrzlinovače a dále s výrobou zmrzliny postupujeme podle návodu k zmrzlinovači. Zmrzlinu můžete vyrobit i bez zmrzlinovače, jen je to trochu pracnější. Připravenou směs nalijeme do uzavíratelné nádoby a vložíme do mrazničky, pravidelně po půlhodinách ji dobře prošleháme, dokud směs dostatečně nezmrzne. tak s tímhle receptem mi jdeš přímo do rány. Dostala jsem totiž strašnou chuť na levandulovou zmrzlinu a chtěla jsem vyzkoušet i jinou verzi než tu svou, takže určitě brzy (až se uvolní nějaké místo v mrazáku :-)) se do ní pustím. Nádherné fotky zprostředkovávající atmosféru a vůni Provance k tomu totiž víc než vybízejí. A polentové sušenky taktéž vyzkouším, až opadnou ta vedra :-) Především chci pochválit fotky a už konečně musím z té levandule zkusit taky nco jiného než si jen namíchat sprchový olej :))) Jak je možné, že jsem ještě tuto zmrzlinu neměla?!? Já, takový milovník levandule!..:-) Rozhodně musím vyzkoušet!Eva Levandulovou zmrzlinu jsem nikdy nikde neměla, byla jsem hrozně zvědavá na její chuť a je fakt skvělá. Někteří členové rodiny byli nadšeni, některým vadila 'pachuť' levandule, ale tak.. aspoň je víc pro mě! :)) Díky za recept, první zmrzlina, která se mi povedla. Káča


text: 18. leden je 18. den roku podle gregoriánského kalendáře. Do konce roku zbývá 347 dní (348 v přestupném roce). Svátek v Česku má Vladislav. Události Česko 1409 – Václav IV. vydal Dekret kutnohorský, kterým omezil vliv cizinců na pražské univerzitě. 1878 – Architekt Vilém Tierhier spadl během potyčky s šéfredaktorem J. S. Skrejšovským v redakci deníku Politik přes zábradlí v prvním patře a vážně se zranil, čímž vyvrcholily spory ve staročeské straně. 1912 – V Praze se konala VI. ilegální všeruská konference Sociálně demokratické strany Ruska. 1925 – Lidové noviny začaly pravidelně otiskovat křížovky. 1969 – V Moravském krasu byla objevena Amatérská jeskyně. Svět 1486 – Anglický král Jindřich VII. Tudor se ve Westminsterském opatství oženil s Alžbětou z Yorku, dcerou anglického krále Eduarda IV. 1535 – Francisco Pizarro založil Limu. 1701 – Kurfiřt Fridrich III. se prohlásil „Králem v Prusku“ jako Fridrich I. a vzniklo Pruské království. 1795 – Zanikla Republika spojených nizozemských provincií. 1871 – V Zrcadlovém sále ve francouzském zámku Versailles byl pruský král Vilém I. prohlášen německým císařem, čímž současně došlo k prvnímu sjednocení Německa jako Německého císařství. 1911 – Americký letec Eugene Burton Ely se stal prvním pilotem, který dokázal přistát s letadlem na palubě lodi - křižníku USS Pennsylvania. 1919 – Ve Versailles byla zahájena Pařížská mírová konference. 1945 – Rudá armáda osvobodila Krakov. 2002 - Občanskou válku v Sierra Leone slavnostně vyhlásil prezident Ahmad Tejan Kabbah dva dny po zřízení zvláštního soudu za ukončenou. 2007 – Přes Evropu se přehnal orkán Kyrill, 47 lidí zahynulo, milión se ocitl bez proudu. Škoda byla vyčíslena na 10 miliard US dolarů. 2009 – Skončila válka v Gaze. Narození Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Narození 18. ledna Česko 1703 – Alanus Plumlovský, katolický kněz a hudební skladatel († 2. května 1759) 1751 – Ferdinand Kauer, rakouský hudební skladatel, houslista, klavírista a dirigent narozený v Čechách († 13. dubna 1831) 1807 – Josef Wenzig, spisovatel a operní libretista († 28. srpna 1876) 1829 – Emanuel Salomon Friedberg-Mírohorský, voják a malíř († 10. prosince 1908) 1837 Josef Herbig, poslanec Českého zemského sněmu († 12. října 1910) Josef Šimáček, vinař († 29. prosince 1904) 1839 Norbert Javůrek, lékař a hudební skladatel († 29. ledna 1880) František Vinkler, novinář, překladatel, společenský organizátor na Mělnicku, defraudant († 6. července 1899) 1854 – Jaromír Břetislav Košut, orientalista († 3. prosince 1880) 1864 – Josef Jelinek, brněnský podnikatel a politik německé národnosti († 22. května 1934) 1869 – Jaroslav Dlouhý, kněz a náboženský spisovatel († 26. července 1929) 1873 Anton Gnirs, český, německy mluvící učitel, archeolog, konzervátor, archivář a historik († 10. prosince 1933) Marie Ptáková, herečka († 25. ledna 1953) 1874 – Karel Sokol Elgart, spisovatel, dramatik a literární kritik († 21. července 1929) 1879 – František Stupka, dirigent, houslista a pedagog († 24. listopadu 1965) 1883 – Vít Skála, malíř, scénograf a režisér († 28. července 1967) 1888 – Franz Josef Arnold, městský architekt v Ústí nad Labem († 15. února 1962) 1890 – Antonín Pokorný (skladatel), violista a hudební skladatel († 1975) 1891 – Karel Pokorný, sochař († 14. února 1962) 1896 – Antonín Zhoř, spisovatel († 31. března 1965) 1904 – Antonín Kleveta, kněz, teolog a politický vězeň († 16. května 1969) 1909 – Jan Jaroš, kněz, pedagog, právník, kanonista a teolog († 21. března 1985) 1912 – František Franěk, účastník čs. protinacistického odboje († 22. července 1995) 1913 – Svatopluk Sova, fotograf († 8. srpna 1984) 1922 – Milan Jungmann, literární kritik († 27. ledna 2012) 1926 – Ivo Mrázek, basketbalový hráč a trenér 1930 – Vladislav Sekal, zápasník 1937 Karel Srp starší, hudební publicista, předseda Jazzové sekce Antonín Klimek, historik († 9. ledna 2005) Hana Tomanová, politička 1938 – Eva Nováková, politička 1939 – Jana Červenková, spisovatelka 1941 – Miloš Grim, anatom, histolog, embryolog a cytolog 1953 – Otakar Divíšek, politik z Hradce Králové 1954 Josef Tomeš, historik Hana Kantorová, politička 1956 – Josef Carda, herec, bavič a moderátor 1957 – Teodor Černý, cyklista 1958 – Jiří Kašný, teolog 1965 – Jaromír Strnad, český politik 1976 – Pavel Mareš, fotbalový obránce 1977 Libor Baláž, fotbalista Ota Fukárek, tenista 1982 – Jiří Beran, sportovní šermíř 1983 – Jaroslav Kracík, hokejista Svět 1519 – Isabela Jagellonská, manželka uherského vzdorokrále Jana Zápolského († 15. září 1559) 1540 – Kateřina, vévodkyně z Braganzy, portugalská infantka († 15. listopadu 1614) 1636 – Ján Burius, slovenský evangelický kazatel, historik a spisovatel († 1689) 1669 – Marie Antonie Habsburská, dcera císaře Leopolda I., manželka bavorského kurfiřta Maxmiliána II. Emanuela († 24. prosince 1692) 1689 – Charles Louis Montesquieu, francouzský filozof a spisovatel († 10. února 1755) 1702 – Sava II. Petrović-Njegoš, černohorský vladyka († 9. března 1782) 1752 – John Nash, anglický architekt († 13. května 1835) 1755 – Ondrej Plachý, slovenský evangelický farář a spisovatel († 7. srpna 1810) 1764 – Charles Alain de Rohan, francouzský voják a šlechtic z rodu Rohanů († 24. dubna 1836) 1779 – Peter Roget, britský vědec († 12. září 1869) 1808 – Vilemína Dánská, dánská korunní princezna († 30. května 1891) 1813 – Joseph Glidden, vynálezce ostnatého drátu († 9. října 1906) 1815 – Konstantin von Tischendorf, saský teolog († 7. prosince 1874) 1835 – César Antonovič Kjui, ruský skladatel († 13. března 1918) 1841 – Emmanuel Chabrier, francouzský skladatel († 13. září 1894) 1849 – Edmund Barton, první premiér Austrálie († 7. ledna 1920) 1851 – Albert Aublet, francouzský akademický malíř († březen 1938) 1852 – Albert Gessmann, předlitavský politik († 7. července 1920) 1863 – Oskar Troplowitz, německý lékárník, spoluvynálezce krému Nivea († 27. dubna 1918) 1867 – Rubén Darío, nikaragujský básník, diplomat a novinář († 6. února 1916) 1871 – Helmar Lerski, fotograf († 19. srpna 1956) 1872 – Ivan Bubnov, ruský konstruktér ponorek († 13. března 1919) 1876 – Elsa Einsteinová, manželka a sestřenice Alberta Einsteina († 20. prosince 1936) 1880 – Paul Ehrenfest, rakouský fyzik a matematik († 25. září 1933) 1882 – Alan Alexander Milne, anglický spisovatel († 31. ledna 1956) 1884 – Arthur Ransome, anglický spisovatel a novinář († 3. června 1967) 1888 – Thomas Sopwith, britský podnikatel v letectví a jachtař († 27. ledna 1989) 1891 – Werner Fuchs, německý admirál († 30. června 1976) 1892 – Oliver Hardy, americký komik z dvojice Laurel a Hardy († 7. srpna 1957) 1893 – Jorge Guillén, španělský básník, pedagog a literární kritik († 6. února 1984) 1894 – Béla Szenes, maďarský spisovatel († 26. května 1927) 1896 – Ville Ritola, finský atlet, pětinásobný olympijský vítěz 1924–1928 († 24. dubna 1982) 1898 – Jovan Kršić, bosenský literární kritik, kulturní historik a překladatel († 24. července 1941) 1901 – Želmíra Gašparíková, slovenská jazykovědkyně († 15. prosince 1966) 1904 – Cary Grant, anglo-americký herec († 29. listopadu 1986) 1905 Enrique Ballestrero, uruguayský fotbalista († 11. října 1969) Joseph Bonanno, italsko-americký mafiánský boss († 11. května 2002) 1907 – Dionýz Ilkovič, slovenský fyzik († 3. srpna 1980) 1909 – Oskar Davičo, srbský básník a prozaik († 30. září 1989) 1911 – Marin Franičević, chorvatský básník († 17. července 1990) 1913 – Ada Rapošová, slovenská režisérka († 1999) 1914 – Arno Schmidt, německý spisovatel a překladatel († 3. června 1979) 1915 – Santiago Carrillo, španělský politik († 18. září 2012) 1921 Antonio Téllez Solá, španělský anarchista, novinář a historik († 27. března 2005) Jóičiró Nambu, americký fyzik, Nobelova cena za fyziku 2008 († 5. července 2015) 1922 – Jechezkel Braun, izraelský skladatel († 27. srpna 2014) 1924 – Ján Bukovský, vatikánský diplomat slovenského původu († 18. prosince 2010) 1925 Gilles Deleuze, francouzský filozof († 4. listopadu 1995) Andreas Hillgruber, německý historik († 8. května 1989) 1926 – Janko Konstantinov, makedonský architekt († 2010) 1930 – Maria de Lourdes Pintasilgová, premiérka Portugalska († 10. července 2004) 1931 – Čon Tu-hwan, prezident Jižní Koreje († 23. listopadu 2021) 1932 – Robert Anton Wilson, americký spisovatel, filosof, esejista († 11. ledna 2007) 1933 – Ray Dolby, americký vědec († 12. září 2013) 1935 Gad Ja'akobi, ministr izraelských vlád († 27. srpna 2007) Michael Bertiaux, americký okultista a starokatolický biskup 1937 Jukio Endó, japonský gymnasta, několikanásobný olympijský vítěz († 25. března 2009) John Hume, irský politik, Nobelova cena za mír 1998 Luzius Wildhaber, švýcarský právník, předseda Evropského soudu pro lidská práva († 25. března 2009) 1938 – Anthony Giddens, britský sociolog 1940 Lindsay L. Cooper, skotský kontrabasista a violoncellista († 19. června 2001) Pedro Rodríguez, mexický automobilový závodník († 11. července 1971) 1941 – Josi Peled, izraelský generál a politik 1942 – Martin Fierro, americký jazzový saxofonista, zpěvák, hudební skladatel († 13. března 2008) 1943 Al Foster, americký jazzový bubeník Dave Greenslade, britský klávesista 1944 Paul Keating, ministerský předseda Austrálie Legs Larry Smith, britský bubeník 1947 – Takeši Kitano, japonský režisér a herec 1949 – Philippe Starck, francouzský designér 1950 Gilles Villeneuve, kanadský automobilový závodník († 8. května 1982) Gianfranco Brancatelli, italský automobilový závodník 1951 – Steve Grossman, americký jazzový saxofonista († 13. srpna 2020) 1952 – Michael Behe, americký biochemik 1955 Kevin Costner, americký filmový herec a režisér Frankie Knuckles, americký DJ a hudebník Tibor Nyilasi, maďarský fotbalista 1958 Brenda Phillips, zimbabwská pozemní hokejistka Jeffrey Williams, americký astronaut 1961 – Mark Messier, kanadský hokejista 1962 – Tamara Gverdciteli, ruská estrádní zpěvačka gruzínského původu 1963 – Martin O'Malley, americký politik 1966 Alexandr Chalifman, ruský šachový velmistr Eva Antalecová, slovenská basketbalistka 1969 Dave Bautista, americký profesionální wrestler Jim O'Rourke, americký muzikant a hudební producent 1971 Christian Fittipaldi, brazilský automobilový závodník Josep Guardiola, španělský fotbalista 1974 – Claire Belgická, belgická princezna 1978 Thor Hushovd, norský cyklista Bogdan Lobonț, rumunský fotbalista 1979 – Paulo Ferreira, portugalský fotbalista 1980 – Jason Segel, americký herec 1981 – Olivier Rochus, belgický tenista 1982 Joanna Newsom, americká harfistka Regina Pokorná, slovenská šachová velmistryně 1983 Nikolaj Kuzovlev, ruský horolezec Samantha Mumba, irská zpěvačka a herečka 1984 Maarja Kivi, estonská zpěvačka Johanna Salomaa, finská zpěvačka a skladatelka 1985 – Oluwafemi Ajilore, nigerijský fotbalový záložník 1987 – Johan Djourou, švýcarský fotbalista 1988 – Angelique Kerberová, německá tenistka 1992 – Emily Kemp, kanadská orientační běžkyně Úmrtí Automatický abecedně řazený seznam viz :Kategorie:Úmrtí 18. ledna Česko 1174 – Vladislav II., český kníže a král (* okolo 1110) 1411 – Jošt Moravský, moravský markrabě (* asi 1351) 1890 – Beda Dudík, moravský historik (* 29. ledna 1815) 1894 – Josef Šícha, lékař a politik (* 18. září 1810) 1903 Jindřich Opper, novinář (* 28. prosince 1825) Emanuel Krescenc Liška, malíř a ilustrátor (* 19. dubna 1852) 1906 – Karel Kořistka, geodet (* 7. února 1825) 1915 František Niklfeld, poslanec Českého zemského sněmu a starosta Přibyslavi (* 8. prosince 1841) Štefan Furdek, kněz, spisovatel a organizátor komunity slovenských imigrantů v USA (* 2. září 1855) 1922 – Ferdinand Pečírka, profesor dermatologie a venerologie (* 27. května 1859) 1923 – Václav Burger, československý ministr železnic (* 13. dubna 1859) 1933 – Bohumír Jaroněk, zakladatel skanzenu v Rožnově pod Radhoštěm (* 23. dubna 1866) 1934 – Otakar Ševčík, houslista (* 22. března 1852) 1945 – Josef Žižka, výsadkář (* 10. října 1913) 1953 – Mirko Štork, operní pěvec, tenorista (* 2. července 1880) 1954 – Josef Podpěra, botanik (* 7. listopadu 1878) 1960 – Václav Vacek, československý politik (* 11. září 1877) 1961 – Alois Bílek, malíř, grafik, ilustrátor a architekt (* 15. června 1887) 1963 – František Černý, herec, filmový zvukař a architekt (* 2. července 1904) 1971 – František Maxián, klavírista a pedagog (* 9. listopadu 1907) 1972 – Bohumil Turek, motocyklový a automobilový závodník (* 26. května 1901) 1975 – Ladislav Heger, překladatel z germánských jazyků (* 3. února 1902) 1984 – Jiří Mayer, právník a spisovatel (* 23. července 1902) 1990 – Leopold Hofman, odbojář, komunistický politik, disident (* 15. listopadu 1913) 1993 – Václav Šprungl, malíř a grafik (* 1. listopadu 1926) 1995 – Jaroslav Hořánek, malíř, ilustrátor, grafik a pedagog (* 5. prosince 1925) 1998 – Jiří Hartman z Lichtenštejna, kníže (* 11. listopadu 1911) 2003 – Miroslav Parák, malíř (* 4. dubna 1940) 2014 – Milan Kajkl, hokejový obránce (* 14. května 1950) Svět 1253 – Jindřich I. Kyperský, kyperský král (* 3. května 1217) 1256 – Marie Brabantská, bavorská vévodkyně (* 1226) 1270 nebo 1271 – Markéta Uherská, uherská princezna a řeholnice (* 27. ledna 1242) 1357 – Marie Portugalská, královna Kastilie, Leónu a Galície (* 1313) 1367 – Petr I. Portugalský, portugalský král (* 19. května 1320) 1547 – Pietro Bembo, italský renesanční spisovatel (* 20. května 1470) 1586 – Markéta Parmská, místodržitelka Nizozemí (* 5. července 1522) 1623 – Kara Davud Paša, osmanský velkovezír v roce 1622 (* 1570) 1650 – Matteo Rosselli, italský barokní malíř (* 8. srpna 1578) 1677 – Jan van Riebeeck, zakladatel Kapského Města (* 21. dubna 1619) 1761 – Karel Josef Habsbursko-Lotrinský, syn Marie Terezie (* 1. února 1745) 1851 – Carl Gustav Jacob Jacobi, pruský matematik (* 10. prosince 1804) 1862 – John Tyler, 10. prezident USA (* 29. března 1790) 1873 – Edward Bulwer-Lytton, anglický spisovatel a politik (* 25. května 1803) 1875 – Oscar Gustave Rejlander, švédský fotograf (* 1813) 1878 – Antoine César Becquerel, francouzský fyzik (* 8. března 1788) 1881 Adolph Wegelin, německý malíř (* 24. listopadu 1810) Auguste Mariette, francouzský archeolog a egyptolog (* 11. února 1821) 1886 – Josef Tichatschek, drážďanský operní pěvec českého původu (* 11. července 1807) 1889 – Emanuel Heinrich Komers, rakouský ministr spravedlnosti (* 20. prosince 1810) 1890 – Amadeus I. Španělský, španělský král (* 30. května 1845) 1892 Luis Alfonso y Casanovas, španělský spisovatel a novinář (* 1. června 1845) Karel Salvátor Rakousko-Toskánský, arcivévoda rakouský (* 30. dubna 1839) 1900 – Marcus Selmer, norský fotograf (* 6. října 1819) 1906 – Ivan Babuškin, ruský revolucionář (* 3. ledna 1873) 1909 – Robert Hausmann, německý violoncellista, hudební skladatel, editor a pedagog (* 13. srpna 1852) 1915 – Štefan Furdek, slovenský novinář, spisovatel a národní buditel (* 2. září 1855) 1919 Ludvík Viktor Habsbursko-Lotrinský, rakouský arcivévoda (* 15. května 1842) Jan Britský, syn britského krále Jiřího V. (* 12. července 1905) 1924 – Nikolaj Ťutčev, ruský revolucionář (* 10. srpna 1856) 1925 – John Ellis McTaggart, anglický filozof (* 3. září 1866) 1929 – Maurice Bouchor, francouzský básník, dramatik a sochař (* 18. listopadu 1855) 1936 – Rudyard Kipling, britský spisovatel, nositel Nobelovy ceny (* 30. prosince 1865) 1939 – Ivan Mozžuchin, ruský filmový herec (* 8. října 1889) 1941 – Bernard Parker Haigh, britský inženýr a profesor aplikované mechaniky (* 8. července 1884) 1943 – Pravoslav Řídký, československý důstojník v Británii (* 9. května 1907) 1956 – Konstantin Päts, poslední prezident meziválečného Estonska (* 23. února 1874) 1978 – John Lyng, premiér Norska (* 22. srpna 1905) 1980 – Cecil Beaton, anglický fotograf, scénograf a kostýmní výtvarník (* 14. ledna 1904) 1982 – Chuang Sien-fan, čínský historik, etnolog a antropolog (* 13. listopadu 1899) 1985 – Mordechaj Bentov, izraelský novinář a politik (* 28. března 1900) 1986 – Eugen Ray, východoněmecký sprinter (* 26. července 1957) 1987 – Renato Guttuso, italský malíř (* 26. prosince 1911) 1993 – Václav Šprungl, česko-švýcarský malíř (* 1. listopadu 1926) 1995 – Adolf Butenandt, německý biochemik, nositel Nobelovy ceny (* 24. března 1903) 1996 – Leonor Fini, italská malířka a grafička (* 30. srpna 1918) 2000 – Július Lenko, slovenský básník a překladatel (* 10. prosince 1914) 2010 – Kate McGarrigleová, kanadská zpěvačka a akordeonistka (* 6. února 1946) 2011 – Sargent Shriver, americký politik (* 9. listopadu 1915) 2015 – Dallas Taylor, americký bubeník (* 7. duben 1948) 2022 – Francisco Gento, španělský fotbalista (* 21. října 1933) Svátky Česko Vladislav, Vladislava Priscila, Priska Severín Liturgický kalendář Panna Marie, Matka jednoty křesťanů Pranostiky Česko Na svatého Priska pod saněmi píská. Na osmnáctého chlastu dosti, na Silvestra povinnosti Reference Externí odkazy Lednové dny


text: Jarmila Hašková rozená Mayerová (28. června 1887 Praha – 20. září 1931, tamtéž) byla česká novinářka, prozaička, autorka humoristických povídek, románů a knih pro děti a mládež. Byla manželka Jaroslava Haška, o němž napsala vzpomínkovou črtu. Zemřela roku 1931 v Praze. Byla pohřbena se svým manželem na Vinohradském hřbitově. Dílo Robinson a jiné veselé povídky (1923) Haniččino jaro (1923) Povídky o slabých ženách a silných mužích a naopak (1927) Z notesu svatého Petra (1930, 1942 – ilustroval Ondřej Sekora) Vinohradské dětičky (1924, 1946) Drobné příběhy (1960) Odkazy Reference Související články Česká literatura v letech 1900–1945 Jaroslav Hašek Seznam českých spisovatelů Externí odkazy České spisovatelky České novinářky Čeští romanopisci Čeští spisovatelé knížek pro děti Narození v roce 1887 Úmrtí v roce 1931 Ženy Narození v Praze Úmrtí v Praze Narození 28. června Úmrtí 20. září Pohřbení na Vinohradském hřbitově


A v čem se vozíš Ty?V tramvaji,že?


20. 5. 2012 King of Dragons Capcom po veleúspěchu hry Final Fight pokračoval ve vývoji beat'em'up žánru a v roce 1991 vydává fantasy variantu téhož. Nedávno jsme se tady podívali na Golden Axe a Shadow over Mystara, v merku mám ještě Knights of the Round - no zdá se mi, že fantasy žánr celkem dominuje nad zasazení do sci-fi nebo současnosti, jak předvedl právě Final Fight, Double Dragon, potažmo Avengers. Ale mně fantasy nevadí, pokud je přiznané, že má jít o klišé klasickou rubačku bez vyšších ambicí. A ono to mezi námi u automatových her jinak nejde, hráč neplatí za to, že se musí prokousávat zdlouhavým tutorialem nebo nějakým komplikovaným intrem a trávit čas studiem povahových rysů jednotlivých charakterů. Pěkně k věci, tak to mám rád. Grafika Vzhled hry není vůbec špatný, ale na můj vkus je měřítko postav zbytečně jednotné. Vyjma bossů jsou skoro všichni pořád stejně velcí. Barevná paleta je pestrá, ale zvolené barvy jsou jakoby trochu bledé na můj vkus. Nevypadá to zle, to rozhodně ne. Hlavně musím ocenit, že úrovní je velké množství a pokaždé vypadají úplně jinak. Animace nejsou nijak výjimečné, scrolling plynulý a počet objektů na scéně nebudí rozpaky. Zkrátka a dobře - hra vypadá slušně, 1000 není přepálená, postavičky mají styl a rád se na to dívám. Hra je rozhodně přehledná. Zvuk Podobně jako grafika nějak moc nepřekvapí, zvuky jsou generické, ale svou práci odvádějí. Hudba na pozadí není zapamatováníhodná, ale navozuje dobrou atmosféru. Ono se to ve svistu mečů snadno ztratí. Rozhodně si nestěžuju, ale zároveň neskáču do stropu nějakým nadšením. Hratelnost Na hře mne potěšilo, že drtivá většina základních nepřátel je na jednu ránu, což je podle mne ideální pro masové vyvražďování. Samozřejmě, že časem potkáváme obtížnější nepřátele, ale zároveň dostáváme lepší výbavu a zbraně - takže v tom výsledku je likvidace vln pořád stejně zábavná. Na výběr máme pět postav, které se od sebe skutečně liší pár vlastnostmi, ale jenom v malém měřítku. Znamená to také, že hra je krásně hratelná jen v jednom hráči, kdy tu a tam po vhození mince můžeme experimentovat s jinou postavou a dostaneme se s ní zhruba stejně daleko. Milé detaily, jako je dočasná nesmrtelnost po level-up, nebo třeba možnost odrážet nepřátelské šípy útokem - to se mi na hře moc líbí. Průchod jednotlivými úrovněmi je trochu jednotvárný, ale nějak jsem nepozoroval snížení zábavy - v jednoduchosti je krása a dvě tlačítka k tomu stačí. Obtížnost Skvělou zprávou je, že ani bossové (snad s výjimkou toho posledního) nejsou bůhvíjak obtížní a tak je průchod hrou skutečně radostí. Nahánění chumlů nepřátel do kouta funguje, útoky z výskoku fungují a jelikož běžní nepřátelé padají jako shnilé hrušky, nenarazil jsem na místo, kde by hra podváděla. Naopak. veškeré smrti byly moje vina a byl jsem si jich vědom. Některé bossfighty jsem udělal až po vhození extra mince, no když jsem se opravdu hodně snažil, prošel jsem úroveň často jen s minimální ztrátou zdraví. Neodpustím si rýpnutí - na to, že se hra jmenuje King of Dragons, jsem ve hře narazil na podezřele málo draků. Fakt ale je, že poslední drak na samotném konci hry mi to vynahradil. Jenom na jeho likvidaci jsem potřeboval asi deset mincí. Na celou hru pak okolo třiceti dohromady, což mi přijde na první hraní spíše málo. Ve více lidech to bude pohoda řekl bych. Atmosféra No je skvělá! Vzhledem k tomu, že celé pojetí titulu se drží jednoduchosti, nikoliv však lacinosti, je 1000 pocit z hraní "správně plnotučný". Bušení do tláčítek mne odměňuje dostatečně a i když bych řekl, že veškerý takzvaný vývoj postav je jenom šidítko, nijak mne to neuráží. Postavy mají svá drobná specifika, nepřátelé též, skóre naskakuje a zdravíčko ubývá tak akorát rychle dle mého gusta. Má-li nějak vypadat fantasy beat'em'up, tak přesně takto. V mnoha ohledech mi hra připomínala Avengers, což nyní myslím jako pochvalu. Závěr King of Dragons se dobře hraje, má zapamatovatelné okamžiky, nekouká se na něj zle a umí vzbudit nadšení ze hry, které není jen nostalgické. Až tři hráči se mohou najednou poprat se stovkami nepřátel, aniž by potřebovali hodinu přicházet na ovládání (což je jedna z mála much, kterou bych vytknul Shadow over Mystara). Instantní zábava a chuť si dát hru znova nakonec vysluhuje hodnocení 812/M. Není to vysloveně zázrak, ale k nějakému průměru to má zatraceně daleko. O víkendu snad někdo dorazí, aby nejen tuto hru prubnul se mnou. 1 komentář:


text: Kontinent (z latinského contineō, -ēre, což znamená držím pohromadě) nebo světadíl je rozsáhlá souvislá pevninská masa na povrchu Země. Definice kontinentu neexistuje. Různé vědní obory, příp. kultury definují kontinent různě. Obecně uznávané charakteristiky kontinentu jsou: z hlediska rozlohy rozsáhlé území; pevnina (zemský povrch nepokrytý světovým oceánem); geologicky význačné hranice (v úvahu se mohou brát i litosférické desky). Český Zeměpisný slovníček uvádí: Kontinent, pevnina – rozlehlá a souvislá část souše obklopená světovým oceánem. Kontinenty jsou tvořeny pevninským typem zemské kůry. Někdy rozlišujeme kontinent a světadíl, pak světadílem rozumíme oblast se samostatným historicko-geografickým vývojem (např. světadíl Evropa v rámci kontinentu Eurasie). Kontinentů rozlišujeme pět (Eurasie, Afrika, Amerika, Austrálie, Antarktida), světadílů sedm (Evropa, Asie, Afrika, Severní Amerika, Jižní Amerika, Austrálie, Antarktida). K pojmu kontinent uvádí prof. Petránek: „kontinenty – v geologickém smyslu pevniny včetně jejich podmořských okrajových částí sahajících přibližně k dolnímu konci kontinentálního úpatí. Rozsah kontinentů i jejich pozice se v průběhu geologických dob měnily.“ Dvěma nejčastějšími otázkami jsou, mají-li se Evropa a Asie počítat odděleně, nebo jako Eurasie, a mají-li být Severní a Jižní Amerika považovány za samostatné kontinenty. Matoucí může být i to, že v souvislosti s Amerikou se používá pojmů Střední Amerika a Latinská Amerika, které sice označují určité části Ameriky, ne však kontinenty. Zpravidla se rozlišuje maximálně osm kontinentů: Asie, Afrika, Severní Amerika, Jižní Amerika, Antarktida, Oceánie, Zélandie a Evropa (řazeno podle rozlohy). Podle jiného přístupu se považuje za jeden kontinent Amerika, Eurasie, případně Eurafrasie. Podle jiného názoru existují čtyři nebo pět kontinentů (např. OSN). Ve vědeckém prostředí se bere v úvahu šest kontinentů. Rozdělení světa na sedm kontinentů se obvykle vyučuje v západní a střední Evropě a v Severní Americe, zatímco rozdělení na šest kontinentů (spojená Eurasie) se vyučuje také v Severní Americe a dále ve východní Evropě a Jižní Americe či v Asii. Kontinenty jsou někdy děleny na subkontinenty, např. kontinent Amerika se subkontinenty Severní Amerika, Jižní Amerika; kontinent Eurasie se subkontinenty Evropa, Asie. Někdy se tak označuje Indie (indický subkontinent). Ostrovy jsou zpravidla „přiřazeny“ ke kontinentu, kterému jsou nejblíž. Austrálie a ostrovy v Tichém oceánu jsou někdy souhrnně označovány jako Australasie nebo Oceánie. Systémy dělení kontinentů Mapa světa podle různého pojetí kontinentu: zeleně kontinent Amerika se subkontinenty Severní Amerika, Jižní Amerika × světle zelený kontinent Severní Amerika, tmavě zelený kontinent Jižní Amerika; žlutě Afrika; tmavočerveně kontinent Evropa, hnědočerveně kontinent Asie × odstínem červené barvy Eurasie se subkontinenty Evropa, Asie; fialově Austrálie, resp. Oceánie; modře Antarktida. Základní údaje o kontinentech Změny kontinentů Kontinenty se mění v čase, např. kvůli deskové tektonice. V geologických časových měřítcích dochází k přirozenému rozdělování a spojování kontinentů přesunem, zlomy a srážkami pevninských litosférických desek. Některé části kontinentů nově vznikají z oceánského dna, některé naopak zanikají subdukcí kontinentálních desek. Za vznik kontinentu patrně mohl původně impakt astronomického tělesa. Uvádí se, že minimálně dvakrát byly všechny části pevniny (nebo naprostá většina) spojené do tzv. superkontinentů. S jistou mírou spolehlivosti lze tento vývoj podle geologického záznamu vysledovat až k superkontinentu zvanému Rodinie před cca 800 až 1100 miliony let. Růst kontinentů v čase byl nerovnoměrný. Během posledních 3,7 miliardy let byly kontinenty stejně felzické (felzický je označení světlých minerálů, např. křemene, živců a foidů) jako dnes, ale jejich růst nebyl kontinuální, byl epizodický. Každých 500 až 700 milionů let – za posledních 3,7 miliardy let – lze identifikovat nejméně šest období kontinentálního růstu. Před 550 až 600 miliony let došlo také k významnému přiblížení kontinentů vzniklých postupným rozpadem Rodinie a možná i k jejich dočasnému spojení do superkontinentu Pannotie. Zatím posledním superkontinentem, mnohem spolehlivěji doloženým, byla před 200 až 300 miliony let Pangea, z ní rozpadem vznikly Laurasie (dala vznik Severní Americe a velké části Eurasie) a Gondwana (z níž pocházejí Jižní Amerika, Afrika, Antarktida, Austrálie a Indie). Mackinderova teorie Britský geograf Halford Mackinder formuloval v první čtvrtině 20. století geopolitickou a strategickou teorii (tzv. Teorie Heartlandu), podle níž lze svět dělit do tří oblastí: (1) Evropa, Asie a Afrika tvoří tzv. Světový ostrov, (2) zbytek pevninské Evropy, pevninské Asie a severní Afrika tvoří tzv. Vnitřní půlměsíc, (3) Amerika, Austrálie a Japonsko tvoří tzv. Vnější půlměsíc. Mackinderův koncept Heartland považují někteří odborníci za „pravděpodobně nejvýznamnější myšlenku v dějinách geopolitiky“. Olympijská vlajka Olympijská vlajka má šest barev. Tvoří ji bílé pozadí a pět protínajících se kruhů uprostřed: modrý kruh, žlutý kruh, černý kruh, zelený kruh, červený kruh. Mezinárodní olympijský výbor uvádí, že žádný z kruhů nereprezentuje konkrétní kontinent. Pět kruhů sice představuje pět kontinentů spojených olympijskou myšlenkou, ale autor olympijské vlajky baron de Coubertin vnímal kruhy a barvy jako dva nezávislé symboly. České akademické slovníky k výrazu kontinent Podle ASCS, SSČ a SSJČ je kontinent: geograficky: část zemského povrchu vynořená nad hladinou oceánů, souvislá pevnina geologicky: celý kontinentální blok ve smyslu protikladu k Velké Británii: evropská pevnina. Synonyma: světadíl, zemědíl (archaismus), pevnina, souš. Přídavné jméno „kontinentální“ má význam „vnitrozemský, -á, -é“ (např. kontinentální podnebí). Reference Literatura JOHNSON, Tim E.; KIRKLAND, Christopher L.; LU, Yong-jun et al. Giant impacts and the origin and evolution of continents. Nature. 2022, vol. 608, no. 7922, s. 330–335. Published 10 August 2022. doi https://doi.org/10.1038/s41586-022-04956-y OTČENÁŠKOVÁ, Martina. Lehký a rychlý indický subkontinent. In: Český rozhlas [online]. 23. září 2010 [cit. 16. 12. 2022]. Dostupné z: https://plus.rozhlas.cz/lehky-a-rychly-indicky-subkontinent-6653061 PETRÁNEK, Jan et al. Encyklopedie geologie. 1. vyd. Praha: Česká geologická služba, 2016. 349 s. ISBN 978-80-7075-901-1. STŘÍDA, Miroslav et al. Indický subkontinent: zeměpisné a historické panoráma. Naps. Jan Filipský, Jan Marek, Miloslav Krása, Miroslav Střída a Cyrila Marková. 1. vyd. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1980. 517 s. Odborná literatura pro učitele VILÍMEK, Vít a kol. Zeměpisný slovníček: příručka pro základní a střední školy. 2., uprav. vyd. Praha: Nakladatelství České geografické společnosti, 1999. 55 s. ISBN 80-86034-38-0. Popularizační příspěvky RNDr. Stanislava Mihulky, PhD., chronologicky MIHULKA, Stanislav. Superpočítač předpovídá: Vznik budoucího superkontinentu začne v Pacifiku. Osel [online]. 02.10.2022 21:10 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/12522-superpocitac-predpovida-vznik-budouciho-superkontinentu-zacne-v-pacifiku.html MIHULKA, Stanislav. První kontinenty Země se ponořily do hlubin, aby se pak zase objevily. Osel [online]. 22.09.2022 20:27 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/12510-prvni-kontinenty-zeme-se-ponorily-do-hlubin-aby-se-pak-zase-objevily.html MIHULKA, Stanislav. Pozemské kontinenty možná vznikly při dopadech obrovských meteoritů. Osel [online]. 11.08.2022 17:54 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/12445-pozemske-kontinenty-mozna-vznikly-pri-dopadech-obrovskych-meteoritu.html MIHULKA, Stanislav. Pod jižní Evropou se skrývá ztracený kontinent velikosti Grónska.Osel [online]. 18.09.2019 02:46 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/10774-pod-jizni-evropou-se-skryva-ztraceny-kontinent-velikosti-gronska.html MIHULKA, Stanislav. Ztracený svět: Nejstarší kontinenty Země zmizely téměř beze stopy. Osel [online]. 02.07.2019 22:46 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/10627-ztraceny-svet-nejstarsi-kontinenty-zeme-zmizely-temer-beze-stopy.html MIHULKA, Stanislav. Dávný mikrokontinent Mauricia objeven v Indickém oceánu. Osel [online]. 27.02.2013 14:27 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/6749-davny-mikrokontinent-mauricia-objeven-v-indickem-oceanu.html MIHULKA, Stanislav. V Atlantiku se otevírá embryonální subdukční zóna. Osel [online]. 18.06.2013 15:47 [cit. 16. 12. 2022]. ISSN 1214-6307. Dostupné z: https://www.osel.cz/6977-v-atlantiku-se-otevira-embryonalni-subdukcni-zona.html Související články Desková tektonika Geografie Geologie Seznam států světa podle kontinentů Vývoj kontinentů Bájné kontinenty a světy Atlantida Lemurie Kumari Kandam Mu (ztracený kontinent) První kontinenty Gondwana Laurasie Pangea Ponořené kontinenty Kergueleny Plateau Zélandie Externí odkazy Kontinenty