U příležitosti nového traileru ke GTA5 není zbytí, než si napsat něco o nejlepším GTA v sérii, čímž nemám na mysli nic menšího, než nepřekonatelné San Andreas. K diskuzi lze předložit, zda není "nejlepší" GTA4, ale to máte tak. Nejlepší je zrovna to, na co si vzpomenu a taky záleží na tom, jak se vyspím. Dalo by se říci, že GTA4 je lepší hra a že San Adreas je lepší "GTA". Na tom něco bude - v kontextu ulítlosti možností je San Andreas jakoby svobodnější. V GTA4 si neumím představit, že by se Niko rozjel s kombajnem po Wall Street (i když sranda by to byla náramná, zvláště, když je tam teď těch 99%). To je možná to správné konstatování - San Andreas je větší sranda, prča, hlína - dá se tam parádně vyblbnout. Ne nutně komedie, ale je to hra, u které se člověk radostí směje, zatímco v GTA4 se člověku radostí tají dech. Pochopitelně by bylo naprosto ideální, aby se obě hry prolnuly - inu a to možná bude právě chystané GTA5! Nakon 1000 ec to máte jako s dětmi. Obě milujete. Ale prvorozený je jenom jeden. Je samozřejmě poněkud nespravedlivé referovat k San Andreas, jako k prvorozenému. Zde se ale musím k něčemu přiznat. Zatímco GTA1 a 2 (včetně Londýnského datadisku) jsem proháněl více než dost, tak ke GTA3 jsem se nikdy pořádně nedostal. Ve své době byl můj Celeron 400 s Rivou TNT skutečně nadupaným strojem (1998), ale v roce 2002 šlo již o zoufale komickou sestavu. A tak mi trojka prostě protekla skrz prsty a dostal jsem se k ní až mnohem později na Playstation 2. Podobný osud stihlo i Vice City. K němu jsem se někdy koncem roku 2003 dostal, jenže chvíli na to vycházejí San Andreas a já už byl majitelem Playstation 2. Přesedlat na nového koně bylo snadné, jako zařadit vyšší rychlostní stupeň. Orgie začaly. Na San Andreas je zajímavé snad naprosto vše. Použitá technologie ve své době vyrazila dech i kovaným PCčkářům, kteří se portu dočkali o rok později. Dostat se z jednoho konce mapy na druhý byla otázka téměř hodiny, když jsme jeli nějakým normálním autem a moc nebloudili. Letadlem to bylo samozřejmě pohodlnější a rychlejší - no oblíbené byly i závody na motokrosových motorkách napříč kontinentem. Právě rozlehlost hry hraje hlavní roli. Do tohoto prostředí se totiž dá nacpat tuna obsahu, aniž by to působilo přehuštěně. Svedli to na jedničku - vše je "akorát". Svět San Andreas je dokonalou ukázkou živoucího světa. Ne tedy přímo ve smyslu simulace, to ani nebyl účel. Ale jde právě o ten unikátní mix událostí, zajímavých míst, postav a vedlejšího obsahu. Hra nemá naprosto žádné hluché místo. Potápíte se v moři? Můžete hledat mušle. Bloudíte v lese? Zaposlouchejte se do zpěvu ptáků a šumu větru - možná na vás čeká Leatherface. Civíte na noční oblohu? Zkuste se orientovat podle hvězdných znamení nebo hledat UFO. Každičký polygon je cítit láskou, kterou byl vytvořen. Seznam unikátních detailů hry by překročil rámec běžného článku. Není problém sepsat 100+ normostran. Jenže bylo by to jenom nošení dříví do lesa. Okolo San Andreas vznikla nebývale silná komunita, stránky věnující se problematice je nepočítaně. Rozsáhlé databáze, mapující nejrůznější vtípky autorů, ale také nečekané souvislosti. Ne vždy je snadné rozeznat bug a featuru a tak se nejrůznější zmínky o Yettim šíří rychlostí blesku. Hra navíc obsahuje poměrně unikátní "replay", takže obvzláště vypečené situace si hráč může pouštět do zemdlení. To jen prohloubilo touhu hru analyzovat a vymačkat z ní maximum. Na San Andreas mne nejvíce bavil 1000 o... všechno. Totiž jak se na správný sandbox sluší a patří, je zde v prvé řadě systémová svoboda. Můžeme jít kamkoliv se nám zlíbí a tam dělat cokoliv nás napadne. Paleta činností je šíleně široká. Skákání padákem, závody motorek v lese, ladění aut a v pozdější fázi také obchodování s nemovitostmi, distribuce automobilů v přístavu a v neposlední řadě také cyklistická akrobacie, vedle které se Matt Hoffman může jít zahrabat. Vrtulníky nebo Harrier používají zkušení hráči k rozehnávání davu lidí, návěsu za tahačem zase k zablokování rušné silnice, raketometu k rozpoutání pekla. To se mi na hře líbí nejvíc. Spustím hru a položím si otázku - co bych chtěl dělat? Jít balit ženský pozváním na skleničku? Namachrovat se v posilovně a následně se nechat potetovat od hlavy až k patě? Vyhnat gang fialových mikin ze sousedství? Nebo se projet Monster Truckem? Vše, co jsem doposud popsal, jsou hrou definované mise a skripty. San Andreas má ale náruče "obecného obsahu". Touláním se po krajině nacházíme opuštěné vesnice, filmové kulisy, podivné hodinové hotely, ujeté reklamní poutače a třeba plakáty na stěnách místního sdružení fanoušků mimozemských civilizací. Člověk jenom žasne, kolik toho lze ve hře najít a sám si dosazuje strašidelné historky o událostech, co se na těchto místech musely odehrát (anebo čím mysleli místní architekti, když dali na okraj pouště fastfood v podobě obřího kuřete). V San Andreas velice rychle zjistíte, že je občas těžké, ne-li nemožné, nepodlehnout vnadům a svodům hry. Lákadlem je samotná možnost odbočit z rovné silnice a podívat se, jestli náhodou za tímto kopečkem není něco zajímavého. Něco podobného jsem zažil ještě ve hře Fallout 3. S tím rozdílem, že San Andreas je více nenápadné a ladněji zpracované. Laskavý čtenář, pokud náhodou nefetuje San Andreas jako modlu, si jistě pomyslí, že hráč by musel být fanatik, aby výše zmíněné věci objevil. Vždyť většina hráčů při hraní hlavní dějové linie snadno mine nejméně polovinu obsahu! Opak je pravdou. Přestože lineární, tak dějová linie naopak hráče protáhne všemi důležitými místy obřího světa a vzbudí touhu po objevování. Téměř každá honička těží z faktoru atraktivnosti prostředí a ukazuje nám naopak místa, kam bychom se normálně nedostali. Člověk pomalu lituje, že na mapě je možné mít pouze jeden uživatelský waypoint. Místo toho si praktičtější hráči začnou do papírové mapy San Andreas (součást balení se hrou) kreslit křížky a psát popisky. Brzy ale zjistí, že mají na mapě víc křížků, než je na pláži Omaha. Výhled do funkční krajiny je úžasným zážitkem. To vědomí, že hra nám prakticky nedává hranice, je z hlediska hráčské zkušenosti k nezaplacení. Systémovost světa a fyzika ve výsledku vytváří ideální kaskadérské prostředí. Mohl bych tady umístit tisíce odkazů na opravdu neuvěřitelná videa, co všechno hráči dokážou tropit. Nejde jenom o pečlivě naplánované skoky, kdy se mnozí nebáli pustit se do rozebrání hry a enginu, aby docílili nejefektivnějších triků (ne nepodobných Quake Done Quiker). Ale i o hromady náhodných setkání s nepříliš šikovnými řidiči nebo piloty. Ať už komičnost nebo neuvěřitelnost zaznamenaných aktivit - na Youtube při vložení "San Andreas" vyrojí tisíce hodin krátkých unikátních klipů, které každého nevěřícího Tomáše přesvědčí, že San Andreas je skutečně výjimečnou hrou. Ba co víc - mám silné podezření, že celý Youtube vznikl jenom proto, aby davy nadšených hráčů měli prostor pro sdílení svých zážitků. Co by to ale bylo za hru, kdyby se obešla bez svých hrdinů. Uvěřitelných, zajímavých a k zamilování. Zde San Andreas překonalo samo sebe. Volba prostředí negerského gheta a k tomu ulitých postav se zdála být z počátku kontroverzní. Když jsem se o tom poprvé dozvěděl, měl jsem pochybnosti, jestli nejde o prvoplánové zneužití typického akcentu a hip-hopového soundtracku. Rockstar ale ukázali, že jestli je jim něco cizí, tak je to prvoplánovitost. Carl Johnson, nejtypičtější možný představitel rasového archetypu, je obklopen celou řadou úchylů, zmrdů, zkorumpovaných existencí, dětských dealerů drog, vesmírných lidí, syfilických šlapek, slepých mafiánů, idotických policajtů a v neposlední řadě - svou rodinou. Okolo té se totiž všecho točí. Carl Johnson nebyl vždy hodným chlapcem a za usmrcení policisty si odseděl svoje. Po letech se vrací do rodného města Los Santos, aby našel svou rodinu v rozkladu, přátele znesvářené a hodnoty starého gangu zadupané do prachu. Ideály mládí jsou pryč, svět ovládají peníze a křivé přísahy. Naivní Carl, nazývejme ho správně CJ, se z počátku téměř nedobrovolně účastní potyček mezi gangy, které v devadesátých letech ztrácejí na významu i síle a tradiční hodnoty jsou objektem zájmu staromilců a nostalgiků. San Andreas vypráví příběh CJ, podpsa, který se se několikrát pokouší různými způsoby navázat na rodinné hodnoty a historii. Příliš se mu nedaří. Bráchu má polomrtvého v nemocnici, zradili ho nejbližší přátelé a je vyhoštěn z Los Santos, pod dohled 1000 em ultračuráka - poručíka Tempenyho. CJ začne nový život ve městě San Fiero, kde se zbytky jeho přátel rozjede malou firmu na opravu automobilů. Vzápětí je CJ vydírán a plní úkoly pro vyšší moc, výměnou za neodpojení jeho bratra od přístrojů, v náručí smrti. Operace se postupně vystupňují z lokálních po téměř nadnárodní. CJ se z prostého zlodějíčka ve tmě zaparkovaných aut postupně vypracuje na zabijáka, vyděrače, ruku boží, daňového podvodníka a nakonec dosáhne na metu nejvyšší - praní špinavých peněz pod rouškou kasína v městě Las Venturas. Jak tomu ale v GTA sérii chodí, pobyt na vrcholu netrvá dlouho a CJ se vrací, obklopen luxusem, do špinavého Los Santos, aby se jednou pro vždy vyrovnal s minulostí a nastolil budoucnost dle tradičního zákona. Na CJově osobnosti je zajímavá celá řada charakteristických rysů. V prvé řadě - je po dlouhou dobu velice naivní, ale přitom není naprostý idiot. Dobrou polovinu hry je tak trochu obětí své vlastní hlouposti, aby nakonec prozřel a začal se chovat více zodpovědně. Pomůžou mu v tom noví přátelé, kdy chvíli trvá, než jim začne důvěřovat (po dosavadních zkušenostech pochopitelné). Bohužel právě v okamžiku, kdy CJ dospěje, vstoupí na scénu vyděračská tajná služba a CJ opět dělá poskoka. Grandiózní finále hry je ale symbolickým oproštěním z okovů, CJ se konečně postaví na vlastní nohy a děje se jeho vůle. Po celou dobu je ale jedno slovo, které našeho hrdinu definuje do morku kostí. Tím slovem je "poctivost". Neviděl jsem v rámci počítačových her poctivější osobu, než je právě CJ. Jeho hluboce zakořeněný morální status je nedotknutelný, CJ nikdy nezradí svoje vnitřní ideály a bojuje do posledního dechu. A to i v případě, že je bitva předem prohraná. Je lepší padnout s rachotem, než vyhrát bez povyku. Jak CJ putuje mezi městy, diametrálně se liší nejen grafický vzhled prostředí, ale také styl úkolů, který plníme. Zatímco Los Santos je v zásadě gheto, kde narazit na bílého muže znamená mít štěstí po celý den, San Fiero je město inspirované reálným San Franciscem. V Los Santos převážně projíždíme v klasickém low-rideru s vystřelovací hydraulikou, střílíme za jízdy po bastardech jiné víry. V San Fieru se plně soustředíme na rozjezd firmy, budujeme si pověst podnikatele a případného závodníka. Sice se pak zapleteme s čínskou mafií, ale i to je součást podnikatelského záměru. Okusíme hlubiny moře, vyzkoušíme si tichou likvidaci posádky luxusní jachty a tak dále. Las Venturas je pak naprostý rozmar. Ulice přeplněné luxusními vozy, supermodelkami s extrémně krátkými sukýnkami a nekonečnými zástupy imtátorů Elvise. Drahé podniky s kýčovitou architekturou, kasína inspirované předlohami z reálného La 1000 s Vegas. Do hry vstupují diamanty, banky, špinavá hra patriotů. Už nejsme náhodným kolemjdoucím. Jsme někým, kdo má pověst a historii. Kupujeme nemovitosti, celé hotely, ale i domečky na předměstí, když se chceme v klidu vyspat (a chceme to mít ráno blíže ke strip baru). Laskavý čtenář si právem položí otázku, co je na takovém zpracování tak úžasného? Vždyť to má naprostou logiku, jak jinak by to šlo zpracovat? V tom je ale právě ta genialita. Rockstar vzali klišé téma, jako vystřižené z filmů jako Scarface a milionu dalších gangsterovek. A naservírovali nám to se vším všudy. Tam, kde filmy či romány použijí střih, my jako hráči vidíme "všechno". Každý tvrdě vydělaný dolar, každý milimetr postupu. San Andreas jsou téměř simulátorem. Není divu, že mne hra uchvátila do té míry, že moje dream game se nazývá regulerně Prague Andreas, jelikož toto je velký vzor, směr, jakým bych se chtěl v budoucnosti ubírat. San Andreas těží z propojení s ostatními díly série. Nejen, že se v rámci příběhu podíváme na chvilku do Liberty City (a kdo to umí s Jetpackem, se tam může podívat kdykoliv), ale třeba v GTA4 vidíme v televizi pozvánku do Las Venturas v originální grafice (to člověk uroní slzu). Když bych se na okamžik vrátil k prvnímu odstavci tohoto článku - toto jsou důvody, proč San Andreas nadřazuji nad všechny hry v sérii. Je to podle mne hra, která se nejvíce blíží jaderné myšlence "o čem by mělo být GTA". Svoboda, sandbox, řádění; ale také příběh, postavy a dialogy. Přitom hra je svou náplní a vyzněním nadčasovou kritikou našeho světa. V kontextu svobody je právě GTA4 mnohem omezenější, než jeho předchůdce. Bylo to vyváženo něčím jiným, jistě, není si na to stěžovat. Jenom se mi zdá, že tyto hry nelze tak jednoduše postavit vedle sebe. Od dokonalosti (kterou piluji pro Prague Andreas) nás dělí už jen paměť světa. Totiž - v GTA stačí být zastřelen nebo chycen policií a celý svět se "restartuje". Pro účely hratelnosti je to jednoznačně plus, ale tento komentář je nutný pro úplnost. Jedna ze zásadních vlastností San Andreas, která právě v GTA4 chyběla, je vývoj postavy. Takhle - v GTA4 by bylo nesmyslné tuto featuru implementovat. Niko Bellic je prostě kabrňák, veterán z mnoha válek. V rámci krátkého časového úseku, po který se hlavní dějová linie GTA4 odehrává, není prostor pro nějaký systémový vývoj postavy - naopak by to působilo přihlouple. San Andreas se ale odhrávají v mnohem delší rovině. CJ je na začátku hry vyzáblý nenápadný negřík. Postupem času, chozením do posilovny například, zvyšuje svou muskulatoru a také sex-appeal. Cpaním se hamburgery se z něj stane tlustá bečka sádla. Běháním lze 1000 zase naopak hubnout. Přirozené a v praxi využitelné - simulovaným hraním si ze CJeje uděláme opravdu nařachaného hrdinu. Nejde ale zdaleka jen o vizuál. Postupem hry se CJ učí lépe a lépe ovládat jednotlivé typy dopravních prostředků, takže dokáže rychleji akcelerovat nebo brzdit. Podobně tak zbraně. Podle počtu mrtvých se CJ naučí střílet za chůze a později i za běhu. I když je to zdánlivě dle popisu jenom malá věcička, sžití s postavou je díky tomu úžasné. Fóra se rychle zaplnila screenshoty různě vyladěných CJejů, jak sedí v bohatě vyladěných autech. Nelze opomenout zvukovou stránku věci. Pravdou zůstává, že zbraně vydávají poněkud přitroublé prdění, ale tím by veškerá kritika San Andreas také skončila. V prvé řadě je dabing. Rockstar vsadili na jistotu. CJ samotný je namlouven rapperem jménem Young Maylay, což autentičnosti přidává sto bodů z padesáti možných. Scénář jde dokonce do takové hloubky, že CJ mění dialekt podle toho, v jaké části hry se nacházíme (zpočátku používá "wassup", později "whattup" a ke konci hry "what's up"), což podtrhuje důraz na detaily. Hlavní záporná postava ve formě poručíka Tenpennyho je pro změnu namlouvaná Samuelem Jacksonem, jehož "Fuck you" ve mně budí záchvaty vřelé radosti. Podobná péče, byť nikoliv podobně zvučná jména, byla věnována všem postavám. Dialogy jsou skvostně intonované, správně nadsazené a výtečně napsané. Scéna, kdy se CJ ptá slepce se svým ultranegerským nářečím, zde-li je si vědom toho, že je černý, mne dodnes budí smíchy ze spaní. Ano, mám divné sny. A hudba. Co naplat. Konec osmdesátých let a bouřlivá léta devadesátá, ve kterých se hra odehrává, jsou přímo nabušené hudebními styly a skladbami, které musí nutně chytit za srdce každého. Deset hudebních stanic, každá s tématickou nabídkou přibližně patnácti písniček, plus jedna stanice čistě zaměřená na talkshow. Přidejte si opravdu úžasné DJeje, kteří realisticky komentují texty písní a nažhavují posluchače na další nášleh. A samozřejmě - zprávy z éteru, které vtipně komentují události, které náš CJ právě spáchal. Nekorektnost je na místě, nic není svaté. Co se hudebního vkusu týče - zamiloval jsem si Radio Los Santos s jejich hudební nabídkou "murder rap". Ale postupem času člověk dostane chuť změnit náladu, blíže k tématu činností. Takže při sklízení Elvisů kombajnem v rušných ulicích Las Venturas zásadně ladím country rádio K-Rose. Hudba - 11/10. Hra vyšla později i pro PC a ihned, co jsem si ji koupil, jsem byl mile i nemile překvapen změnami. Mít vyšší rozlišení grafiky a rychlejší loadingy jsou sa 1000 mozřejmě skvělou zprávou. Na můj vkus to ale odneslo ovládání. Totiž - analogové přidávání plynu a točení volantem na gamepadu je jednoznačnou volbou - avšak bez toho se dá žít i s klávesnicí, protože stejně většinu času jedeme na plný plyn a zatáčky řežeme. Vedle toho ovládání letadel je na klávesnici jedním slovem peklo. Znám celou řadu hráčů, kteří to ve fázi povinné letecké školy regulerně vzdali. A to je škoda - ukrást Boeing a napálit to do nejvyšší věže "obchodního centra San Andreas" je důvod k překonání této překážky. Pokud možno si ale připravte padák. Další významná změna se týká střelby. San Andreas pro Playstation 2 totiž disponuje automatickým zaměřováním (podobně, jako GTA4), což byl krok vpřed oproti nutnosti manuálně zaměřovat gamepadem v předchozích hrách. PC je díky myši upraveno na klasické zaměřování. Chvílemi to ale nezamýšleně modifikuje obtížnost hry oběma směry. Z PC verze rovněž vypadl kooperační režim dvou hráčů - na Playstation 2 bylo možné hrát sérii dějově nezávislých misí, kdy jeden hráč řídí vůz a druhý střílí z okénka. Faktor přenesení hry na otevřenou platformu ale znamenal vznik celé řady modifikací, nových aut a letadel, vylepšení grafiky, zbraní a dokonce i online multiplayer. Komunita vytřískala ze hry naprosté maximum a tím potvrzuje intelektuální nadřazenost Renderware enginu nad konkurencí své doby. Jistě, že byly hry s lepší "lokální" grafikou. Jistě, že se celá řada her pokusila okopírovat koncept GTA jako takového. A jistě, že v roce 2004 již byl Playstation 2 z hlediska mačkání výkonu za hranicemi svých schopností (což podtrhlo ještě Gran Turismo 4 a Shadow of Colossus). Ale horko těžko najdete hru z této doby, která by se mohla technologicky, hratelností a rozlehlostí rovnat San Andreas. A ono i dneska vidíme pokusy komunity přenést hru do novějšího kabátu - enginu RAGE. Nedá se svítit, GTA4 je super hra a v mnoha ohledech předstihla San Andreas o mnoho koňských délek. Ale ten odkaz luhů a hájů je pořád živý. Port pro XBOX a XBOX 360 hovoří za sebe, dokonce i Macintosh se později dočkal díky Steamu. A právě proto tady máme nyní GTA5. Hra, která se dle traileru tváří, jako San Andreas 2, akorát v současnosti. Je to ten samý krok, jaký Rockstar udělali z GTA3 směrem k San Andreas. Větší svět, větší svoboda blbnutí, větší legrace. Jasně, trailer je jenom trailer, ale už jenom to, že ukázali letadla, ropné věže, sklápěcí střechu kabrioletu - to všechno ve mně vzbuzuje naděje, zájem a nadšení. Je to pitomost, já vím. A není to takový ten šok, jako když jsem si první trailer ke GTA4 (a tím nemám na mysli Rickroll) pouštěl do zblbnutí dokola. A možná by bylo opravdu vtipné, kdyby hudba traileru skutečně byla "Never gonna let you down..." Vidíte, 1000 tak málo toho ukázali a už je tady hromada otázek. V jakém roce se hra odehrává? Logo "FIVE" napovídá začátek dvacátého století, práškovací letadlo napovídá padesátá "DDT" léta, ale všechno ostatní zase naznačuje rok 2000+. A za koho budeme hrát? Potkáme CJe a další staré, významné známé? Zlí jazykové již při vydání GTA4 omílali, že "je to zase to samé". Rámcově jim lze dát za pravdu, zase jenom jezdíme auty a střílíme převážně po lidech. Posun k novému enginu, k novému stylu vyprávění příběhu, k novým a zásadním prvkům hry - Rockstar dokázali překonat vlastní stín (i když co do počtu featur či kilometrové velikosti jde jednoznačně o krok zpět). Odpovědí na otázku "jak by vypadalo GTA3, kdyby jej Rockstar dělali nyní" je opravdu GTA4 - na tom nevidím nic špatného - naopak! Ale nyní si položme novou otázku. Jak by vypadalo San Andreas, vydané v roce 2012 (či později)? Bude GTA5 hrou, která překoná dosavadní stín všech ostatních Rockstar her? Co když daly chytré hlavy dohromady koncept, který by vzal to nejlepší z GTA4, z RDR, L.A. Noire a to vše dali do unikátního mixu? Že by se GTA5 odehrávalo ve stoleté časové ose, od Johna Marstona po Niko Bellica? Že bychom mohli vidět různé stavy vývoje světa, pracovat na stavbách budov, ze kterých bude o mnoho let později CJ skákat padákem? Že bychom se dočkali kolektivního multiplayeru (nikoliv nutně kooperačního), kdy si budeme jednu z mnoha dějových linií prožívat po svém a konkurovat si s ostatními hráči ve válkách gangů či rovnou korporací? Skok mezi prvním GTA a GTA3 byl propastný. Skok mezi GTA3 a San Andreas byl na první pohled menší, ale pod pokličkou je opět propast jako kráva. Podobně tak lze hovořit o přechodu ke GTA4 - nový engine udělal divy a dospělejší přístup k příbehu a událostem rovněž tak. Tak co GTA5? Bude to pokračování vážně orientované čtyřky anebo se opět dočkáme plnotučně ujeté HRY, PAŘBY, ORGAZMU? Zlobit se nebudu, bude-li to první případ - ale za sebe mám jasno. Ať to dopadne jakkoliv, Rockstar s každou svou novou hrou ukazují, že mají koule, že to s hraním myslí vážně a že dokážou překonat všechna naše očekávání. Proto jsem nadšený z jednoho pitomého traileru na hru, která vyjde někdy za rok. Proto si koupím klidně i další generaci konzolí. Proto jsem napsal tento text. Proto věřím, že tento komentář Dana Housera je míněný zcela vážně a věřím mu každé slovo: This is my personal opinion, but I think a lot of people in the general mobile industry are more focused on making money than making good products. We're a business, too -- we have to 1000 think about how to build revenue and we value the knowledge you need for that, but we want to conduct business with superior products. Focusing on nothing but business is depressing to me; it's boring. I want people to understand that we make games for more than just to make money. Pro hry Rockstaru, pro GTA, potažmo pro San Andreas, potažmo pro potenciál GTA5 - se vyplatí žít.


Kultura :: Luhačovské zálesí :: 20. října 2014 12:20:00 Také letos se v Luhačovicích 11. listopadu otevřou letošní svatomartinská vína. Obliba těchto mladých vín v Čechách každoročně roste, jen v loňském roce se jich prodalo více než dva miliony ... Štítky: Kultura | Cestovní ruch | Akce 6. srpna 2014 11:02:21 Druhý ročník Food Festivalu, který v Luhačovicích proběhne už 16. srpna, představí historii i současnost luhačovické gastronomie. Kromě degustačních menu hotelových kuchyní jsou připraveny výlety za tajemstvím lázeňské kuchyně, několik ... Štítky: Kultura | Cestovní ruch | Sportovní aktivity | Akce | Pro děti | Propagace | Tiskoviny 30. května 2014 8:30:57 Český systém kvality služeb: Luhačovské Zálesí jako první ve Zlínském kraji V rámci certifikace Českého systému kvality služeb je Luhačovské Zálesí, o. p. s. první certifikovanou organizací ve Zlínském kraji. Český systém kvality služeb (ČSKS) je dobrovolný inovativní nástroj, který systematickým ... Štítky: Kultura | Propagace | Tiskoviny | Dokumenty 17. února 2014 14:29:09 Luhačovická zabijačka 2014 Už 15. 3. proběhne na hrázi Luhačovické přehrady druhý ročník Luhačovické zabijačky. Čekají vás domácí zabijačkové speciality i soutěže o ceny. Štítky: Kultura | Cestovní ruch | Akce | Pro děti 23. ledna 2014 12:53:20 Stejně jako v minulém roce chystá i letos Resort Luhačovice pestrou nabídku pro turisty i domácí. Na své si přijdou jak sportovci, tak gurmáni, senioři i rodiny s dětmi. Sérii ... Strana 1 z 4. Další


source: CulturaX

text: "Vina" Trailer: Nejsmyslnější debut roku se tyčí na "kelímku" - Film | Duben 2021 Chris Messina a Quinn Shephard v "Blame" Screenshot / Samuel Goldwyn Films Využití všech vašich vysokoškolských peněz k financování první funkce je riskantní krok, ale v případě Quinna Shepharda se vyplatila. Začátkem letošního roku debutoval na filmovém festivalu Tribeca "Blame", za solidní první celovečernost obdržel všeobecně vřelé chválu. Ve své recenzi filmu Michael Nordine z IndieWire napsal: "Připomínka Hannah Fidellovy" učitelky "a Melanie Laurentové" Breathe, "... "; Blame "; i když je málo realizovaný, ukazuje velký příslib od filmaře, který se jasně právě začíná. "V prvním přívěsu je Shephard ohromující fólií pro Chris Messinu v rozhodně dospělé roli. Shephard hraje středoškolského studenta Abigail (kdo jiný), nedávný přestup z mentální instituce, která bojuje se skupinou průměrných dívek. Když učitel zasněné dramatické dramatiky (Messina) přiřadí scény z kelímku Arthura Millera "The Crucible", vrhá Abigail jako její svůdce s jmenovkou. Když nemůže najít partnera ve scéně, souhlasí s přečtením Johna Proctora její Abigail. Shephard se více zajímá o dynamiku dospívání než o romantiku v květnu a prosinci, shledává smysluplné paralely s hrou, i když občas jsou trochu těžkopádní. Nový trailer upoutá stejnou měrou intrik, skandál a sexuální přitažlivost. "The Crucible" je plný metafor pro svůdné a destruktivní způsoby, jak si dospívající dívky navzájem pohrávají, a nikdy není příliš viny na to, aby se obešly.


Hrad Veveří, Slavnosti moravského uzeného a tři zajímavá místa v okolí - iDNES.cz Hrad Veveří u Brna láká na březnový víkend, kdy areál na dva dny provoní Slavnosti moravského uzeného. | foto: kudyznudy.cz Na Slavnostech moravského uzeného ochutnáte stovky uzenářských specialit. Hezkou tečkou za víkendem plným hodování může být koupání v kuřimském aquaparku. Novým brněnským lákadlem je Elektrikárium, herna ve stylu science center, zaměřená na elektřinu a elektroniku. V Jarošově mlýně poznáte, co všechno se dá vyrobit z obyčejného obilí. Ve Veverské Bítýšce jen pár kilometrů od hradu můžete od pátku do neděle od 9 do 19 hodin navštívit Jarošův mlýn a podívat se, co všechno se dá vyrobit z obyčejného obilného zrna – od hladké mouky přes mouku polohrubou a hrubou, krupičku a krupici až po otruby a klíčky. Navíc Jarošův mlýn nyní nabízí rodinám s dětmi více zážitků za lepší cenu – pokud navštívíte mlýn a rodinnou vstupenku nanejvýš sedm dní starou předložíte na pokladně Wellness Kuřim, získáte 15% slevu z rodinného vstupného do bazénu a aquaparku. Témata: Veverská Bítýška, česnek, Elektřina, Vysoké učení technické - VUT, Zoo


Úvod » Kojenecké Potřeby » Pleny V této kategorii naleznete pleny flanelové s potiskem, bavlněné, bavlněné s potiskem, jednorázové, flanelové podložky a plenkové kalhotky, vše přehledně roztříděné do jednotlivých kategorií.


Kdo je to Viktor Orbán a jaká je jeho politika? - Desítka <% if ( total_view > 0 ) { %> <%= total_view > 1 ? "Přečteno celkem" : "Přečteno celkem" %>, <% if ( today_view > 0 ) { %> <%= today_view > 1 ? "Přečteno dnes" : "Přečteno dnes" %> no views today No views yet Domů Zahraniční-politika-ekonomika Kdo je to Viktor Orbán a jaká je jeho politika? Z publikovaného textu níže vidíme, že jde o politika silně pravicového zaměření se značnými prvky nacionalismu. Avšak na rozdíl od našich tzv. pravicových politiků, od kterých jsme se za posledních 8 let dočkali pouze zvyšování životních nákladů pro 90% občanů státu, Orbánovi ani jeho pravicová jeho orientace nezabraňuje přijímat ekonomická opatření vedoucí k úsporám všech občanů, viz 10% snížení cen u všech rozhodujících energií. Správně usoudil, že 90% lidí si takto ušetřené peníze nebude schraňovat do šuplíku, ale utratí je za spotřební zboží a pomůže tak rozhýbat ekonomiku státu. Na druhou stranu nelze opomenout jeho silnou nacionalistickou orientaci, což ne zrovna nadšeně vnímají a přijímají občané Slovenska, hlavně v jeho jižních částech, kde (zejména u starších lidí) stále přežívají vzpomínky na jejich násilné připojení k Hortyovskému fašistickému Maďarsku. Některá vystoupení Orbána ve vztahu k Maďarům žijícím na Slovensku silně kritizoval slovenský premiér Fico a dokonce označil Orbána, za hrozbu pro Slovensko. Viktor Orbán je maďarský pravicový politik, předseda nejsilnější parlamentní strany Fidesz a po vítězných parlamentních volbách 2010 také současný, v pořadí osmý, premiér Maďarska. Narodil se dne 31. května 1963 v Székesfehérváru v župě Fejér. Vystudoval práva na univerzitě Eötvös Loránd Tudományegyetem (ELTE) v Budapešti, studium dokončil roku 1987. Další dva roky žil v Szolnoku, ale dojížděl do Budapešti, kde pracoval na Ministerstvu zemědělství a výživy. V roce 1989 obdržel stipendium od Soros Foundation, nadace amerického finančníka George Sorose, a strávil rok v anglickém Oxfordu, kde studoval na Pembroke College. Orbánova politická dráha začala 30. března 1988, kdy spolu s třiceti šesti mladými intelektuály a univerzitními studenty založil hnutí mladých demokratů – Fidesz. Fidesz byl založen jako nezávislá mládežnická organizace, protiklad ke komunistickému svazu mládeže KISZ] Jelikož členy v té době byli jen studenti a mladí lidé pojmenovali svou organizaci jednoduše Fiatal Demokraták Szövetsége, česky Svaz mladých demokratů. Dokonce byla stanovena horní věková hranice členství 35 let. Tato podmínka byla na sjezdu v roce 1993 zrušena. V prvních svobodných volbách v březnu 1990 získal Fidesz 21 křesel a Orbán se stal předsedou parlamentní frakce. Tuto funkci zastával až do roku 1993, kdy byl v rámci přeměn uvnitř strany zvolen jejím předsedou. V této době vystupoval ještě jako liberální politik, ovšem po volbách 1994, kdy Fidesz získal jen 7 % hlasů, rozhodl o výrazné přeměně ideologie Fideszu, spočívající v přechodu od liberalismu k národně-konzervativní orientaci. Od této chvíle vystupoval Orbán mnohem více jako nacionalista. Do voleb 1998 šel již Fidesz jako hlavní pravicová strana s programem, jenž obhajoval zájmy celého maďarského národa, včetně Maďarů žijících v zahraničí, požadoval ochranu maďarského jazyka a kultury, hájil význam církví pro soudržnost společnosti či trval na důsledném hájení národních zájmů při vyjednávání vstupu do Evropské unie. Tyto volby Fidesz vyhrál a společně s MDF a FKgP utvořil koaliční vládu. Viktor Orbán se stal na čtyři roky premiérem Maďarské republiky. Pod jeho vedením vstoupilo Maďarsko spolu s Českou republikou a Polskem roku 1999 do vojensko-politického uskupení NATO. Vláda kladla větší důraz na podoporu zahraničních Maďarů, což vyvrcholilo dne 19. června 2001 přijetím takzvaného Krajinského zákona, který dává Maďarům žijícím mimo území Maďarska stejná práva, jako mají občané Maďarské republiky. Parlamentní volby 2010 se pak pro stranu Fidesz podle očekávání staly nejúspěšnějšími volbami od jejího samotného vzniku. Fidesz zvítězil se ziskem 263 mandátů, což je 68,13%. Získal tak ústavní dvoutřetinovou většinu nutnou ke změně ústavních zákonů. Měl takto otevřenou cestu nejen k reformám v hospodářství, ale také k dalekosáhlým změnám ve struktuře státního aparátu a jeho personálního obsazení. Po oznámení oficiálních výsledků tehdejší prezident republiky László Sólyom pověřil Orbána sestavením nové vlády. Dne 29. května 2010 složil Viktor Orbán v parlamentu slib a stal se tak po osmi letech v opozici v pořadí již osmým premiérem Maďarska. Pod jeho vedením byla vypracována nová maďarská ústava, která vstoupila v platnost k 1. lednu 2012. Touto ústavou byl mimo jiné změněn název státu z Maďarské republiky na Maďarsko. Některá data a foto použity ze zdroje: Česká Wikipedie Předchozí článekMaďarský ekonomický zázrak naschvál EU Další článekA opět zvoní...... Evropa a islám – Tolerance k netoleranci Z domova-Politika-Ekonomika 21.5.2015 Z domova-Politika-Ekonomika 17.9.2016 Videa 26.12.2013 Islám – vítězné náboženství nebo další slepá ulička vývoje lidstva? Zahraniční-politika-ekonomika 24.2.2017


Bitva Libušín | libušínská bitva | 2017 | Pravidla pro střelce Pravidla pro účast v bitvě – střelci (mechanické i palné zbraně) Chceš-li se zúčastnit bitvy jako střelec, musí ti být 18 let a více, bez výjimky musíš projít jednotnou kontrolou na nácviku a být součástí organizované jednotky. Pokud již patříš k nějaké organizované jednotce, sděl to při kontrole na nácviku, počítej však s tím že můžeš být přeřazen k jiné jednotce pro potřeby scénáře. Pokud ne, budeš do některé jednotky přiřazen. Na nácviku Ti bude zkontrolována zbraň, technika střelby a kostým – proto se dostav přesně s takovým vybavením (včetně všech šípů!) a v takovém odění, v jakém půjdeš do bitvy. Teprve za splnění všech bodů obdržíš střelecké camrátko nebo pásku, opravňující Tě ke vstupu do bitvy. Počítej s tím, že camrátko/páska a další vybavení (zejména šípy) Ti budou bezprostředně před bitvou velitelem nebo seržanty znovu zkontrolovány. Kdo se ukáže v bitvě bez camrátka/pásky, s nevyhovujícím vybavením nebo mimo organizované jednotky, bude vyloučen z celé akce. Tvůj vzhled by měl být přiřaditelný ke konkrétnímu typu postavy z Evropy rozmezí 10. – 15. stol. (např. anglický lučištník poloviny 14. stol., husitský střelec z píšťaly a pod.). Povolen je samozřejmě i dobře udělaný civilní mužský oděv, nebo smysluplná a historicky doložitelná zbroj. Všichni střelci, s výjimkou střelců, jejich přihláška je předem akceptována hejtmany jednotlivých střeleckých oddílů či vojenských šiků, musí být vybaveni kovovou přilbou. Ženy – střelci mohou do bitvy jen v převlečení za muže. Každý střelec je v bitvě povinen dbát pokynů a rozkazů velitele šiku nebo seržanta. Bitva je divadlo pro diváka, proto se snaž celou dobu hrát svoji roli. Reaguj na zásahy (včetně protivníkových šípů a výstřelů palných zbraní), hraj otřesení, zranění a strach. Pomáhej zraněným kamarádům (a při té příležitosti se přesvědč, jestli nejsou zranění doopravdy). Pokud na Tebe zaútočí nepřítel, ustup spořádaně spolu s jednotkou; není-li to možné, uteč na vlastní pěst a pak se snaž co nejdříve k jednotce zase připojit. V případě, že se přesto dostaneš do přímého kontaktu s nepřítelem a nejsi vybaven na boj zblízka, máš povinnost nechat se bez jakéhokoliv odporu scénicky a bezpečně zabít. V bitvě především dbej na to, abys nikdy nestřílel směrem k divákům. Dále nestřílej do shluku bojovníků, kteří se právě věnují boji tváří v tvář, nebo do prostoru, kam nevidíš. Za zbraň a případný projektil (ať zamýšlený, či nezamýšlený), vždy odpovídá střelec. Pravidla pro mechanické střelné zbraně Luky a kuše musí vzhledově odpovídat některému z typů používaných v Evropě 10. – 15. století. Nesmí na nich být viditelně použity moderní materiály jako laminát, luky nesmí mít střelecké okno. Maximální povolená nátahová síla luku je 15 kg, maximální povolená nátahová síla kuše je 40 kg. Neexistuje jiný šíp do luku, který by prošel kontrolou než eurošíp, o případných jiných konstrukcích již letos nebudeme debatovat. Oproti klasickému návodu doporučujeme vyměkčit hlavici šípu (karimatka, mirelon, apod), šípy musí být opatřeny letkami a dosatečným zářezen (doporučujeme šířku 3 mm, hloubku 8 mm. Šípy do kuše budou schváleny individuálně. Organizátor, nebo pověřená osoba, může kdykolvi v průběhu kontroly kterýkoliv šíp rozebrat, aby byla prozkoumána vnitřní konstrukce. Návod na eurošíp je možné najít na Brodci. Hrajeme si na válku a se 3 šípy v toulci je Tvá bojová hodnota zanedbatelná (doporučený počet šípů 15 ks a více). Šípy je možno v bitvě sbírat mezi jednotlivými šiky jen tehdy, když je vydán příkaz ke sběru. I sběr šípů je součástí divadla – dávěj tedy pozor, abys nelezl pod nohy nepřátelům, a nebuď překvapený, když tě někdo i během sběru „zabije“.Během bitvy sbírej vše a poděl se o střelivo s kolegy, nikdy nesbírej jen vlastní šípy. Najdeš-li v bitvě nebezpečný šíp, zlikviduj ho (přelom). Po bitvě posbírej všechny šípy v dohledu a dones je na předem určené místo. Pravidla pro palné zbraně Palné kusy musí být označeny tormentační značkou, pokud ji máte skrytou, musíte předložit tormentační protokol. U ručních palných zbraní je zakázáno používat ucpávky. Pokud odpalujete stopinkou, informujte při nácviku své velitele, aby vás umístili ke vhodnému oddílu, který není tak na očích divákům. Při střelbě na nepřítele nikdy nemíříme přímo na cíl. Doporučujeme mířit „na chlapa, který stojí na chlapovi, na kterého jako pálím“. Střelba z vysoko pozvednutých hlavní se silně nedoporučuje. Pokud máte nabiják, který umožňuje přidělání malého praporku (např trojúhelníkový 10x10x5), tak ho doporučujeme na nabiják přidělat. Sníží se tím riziko vystřelení nabijáku. Střelba probíhá vždy a pouze na rozkaz velitele jednotky. V případě, že není vydán jasný rozkaz, střelba neprobíhá. Nabití a připravenost ke střelbě každý ohlásí zvoláním: „nabito“. Střelec se selhávkou odpalu musí toto hlasitě ohlásit slovy „selhávka“ a s dotyčnou zbraní okamžitě opustit šik a případnou opravu zbraně provést, tak aby v jeho okolí nebyl v okruhu 5 metrů žádný člověk. Při opravě zbraně musí zajistit, aby hlaveň mířila do vzduchu a do prostoru mimo lidi. Vzhledem k různým dalším nebezpečím, která střelba z předovek přináší, je vždy na paměti mít a dodržovat Indyjánovo desatero pro palné zbraně. Viz příloha nebo vlákno na brodci: http://forum.brodec.org/viewtopic.php?f=7&t=1926 )


Émile Zola: Lidská bestie (Člověk bestie) | V noci jsem snil, že jsem motýlem Émile Zola: Lidská bestie (Člověk bestie) La béte humain, 1890 Émile Zola pak svému úkolu ukázat onu dřímající bestii v nás podřizuje vše tak, že valnou část z jeho životního díla - cyklu Rougon-Macquartové s podtitulem „přírodopisná a sociální studie rodiny za druhého císařství" nelze brát jinak než jako antitezi k umírajícímu romantismu I. poloviny XIX. století, jež má však k pravdě, plné obsáhlosti a pochopení člověka stejně daleko. Zola se, krom protikladu k idealizaci člověka a lidského společenství, snaží o moderní interpretace ruku v ruce s nejnovějšími sociologickými poznatky, avšak jeho zásada nevměšovat se do vnitřních myšlenkových proudů a psychologických pohnutek svých literárních postav jen s popisy jejich vnějšího konání dělá jeho dílo velmi mělké a prázdné, což Zola musí zakrývat o to syrovějšími ba brutálnějšími náměty. Avšak bezcitnost a lhostejnost Zolových hrdinů se při četbě přenáší i na svého čtenáře, který se stává apatický vůči zlu, šokujícím popisům tak, že Zola musí s přibývajícími stránkami svého rukopisu přitvrzovat, zabíhat do stále naturalističtějších popisů. Celkové dílo pak ztrácí jiskru, ale i smysl a původní záměr odhalit člověka jako bestii, vyjde zcela do prázdna, protože i bestie musí být vedena svými černými úmysly. Člověk je tak v Zolově podání pouhou loutkou bez vlastní vůle, svědomí, morálky a lidskosti. Podtitulem Lidská bestie by snad mohlo být Nikdo to tu nepřežije. Román je postaven na odvaru toho nejhoršího, co v člověku existuje, kde vládne chtíč, žárlivost, posedlost, nenávist, alkohol a člověk je degradován na trosku s dvojím archetypem postav: buď lidská troska ne nepodobná stroji nebo lidská bestie, jež všemi způsoby kryje svou pravou podstatu přičemž se nebojí použít jakýkoliv prostředků. Společenská kritika, jež měla být v díle tím nejpatrnějším, co z něho čtenář odnese, se omezuje jen na částečnou kritiku rozkládajícího se se císařství, jež v rámci vlastního přežití kryje bestialitu těch, co jsou u moci, protože s jejich pádem padne i režim sám, avšak bez jediné alternativy s jediným možným důsledkem, kdy se probudí tolik lidských bestií, aby se lidstvo vyvraždilo. Dobro a láska pro Zolu neexistuje. Lidskou bestii tak nelze nesrovnat s hlubině psychologickým přístupem Fjodora Michajloviče Dostojevského, u kterého má člověk nejen charakter z celé škály vlastností, ale jeho myšlení a jednání má své jasně dané příčiny i důsledky, jež si jeho postavy plně uvědomují a za svůj život i osudy si tak jsou plně odpovědné. Dostojevského hrdinu lze nelze nazvat jinak člověkem s mnoha tvářemi a charakterovými odstíny, Zolovy postavy pak v nejlepším jako umíněné děti, jež si nemohou plně uvědomit dosah svého jednání. Émile Zola, Člověk bestie, Levné knihy KMa: Praha, 2004. Émile Zola: Břicho Paříže o úroveň výš Émile Zola: Nana


Fujifilm FinePix HS10 :: Katalog Fotoaparátů Katalog Fotoaparátů › Články › Fujifilm FinePix HS10 Přeposlat Fujifilm FinePix HS10 Ahoj, posílám zajímavý článek: Fujifilm FinePix HS10. 16.06.2010 | Michal Fokt | Aktuality, recenze | Komentářů: 0 | Fujifilm sice v posledních letech stál přece jen trochu ve stínu slavnějších značek, v letošním roce však japonská společnost dělá pro návrat na výsluní co se dá. Pomoci by jí v tom kromě širokého portfolia kompaktů měly také modely vyšší ráže, mezi něž nepochybně patří i nový superzoom FinePix HS10, který nabídne extrémně širokoúhlý objektiv s 30násobným a nadto mechanicky ovládaným zoomem a další vymoženosti. Podrobněji se o nich dočtete v dnešním článku. Rozměry přístroje jsou 131×91×126 mm, takže nejde o žádného drobka, čemuž ostatně dává za pravdu i jeho hmotnost, která bez příslušenství činí 636 gramů. Do kapsy tedy tento model jen tak nenacpete, nicméně to se u tohoto typu fotoaparátů nedá ani příliš očekávat. Zato vám nabídne řadu jiných předností, o kterých byste si u skladnějších přístrojů mohli leda nechat zdát. Na prvním místě je to malý 1/2,3" CMOS čip, který je vybaven BSI technologií. Díky tomu má větší činnou plochu než standardní CMOS snímače, což má za následek vyšší citlivost snímače, pohybující se v rozmezí ISO 100-6400, a mělo by se to projevit i menším šumem. Fujifilm je rozhodně na místě pochválit za to, že zbytečně nezvyšoval rozlišení snímače, jak je dnes v módě - 10 megapixelů je z hlediska rizika šumu výborným údajem. K dispozici je trojitá stabilizace, v níž nechybí ani mechanický CCD-shift. Objektiv Fujinon se rovněž nedává zahanbit. Těžko soudit optickou kvalitu, rozhodně však nejde o žádné ořezávátko - nabízí totiž enormní 30násobný optický zoom a je tak spolu s Olympusem SP-800UZ prvním fotoaparátem, který disponuje takto obrovským rozpětím. Fujifilm ale svou konkurenci předčí, co se týče ohniskového rozsahu, poněvadž začíná již na extrémně širokoúhlých 24 milimetrech a maximální ohnisko je 720 milimetrů. Světelnost F2,8 na nejširším ohnisku je výborná, hodnota F5,6 na nejdelším už takový rozruch nebudí, ale s ohledem na délku ohniska to není špatné. Objektiv lze vybavit 58mm filtry a má jednu naprosto nepřekonatelnou výhodu, a sice mechanicky ovládaný zoom, za což si zaslouží tu největší pochvalu. Jednoznačně palec nahoru! Ostření může být automatické i manuální, objektiv ostří od 50 cm na nejširším ohnisku a až od 5 metrů na nejdelším. To je dost dlouhá vzdálenost, ale v praxi se dají očekávat hodnoty mnohem nižší. V makro režimu pak lze na nejširším ohnisku ostřit v rozsahu 10 až 300 cm, na nejdelším pak od 2 do 5 metrů. Supermakro režim dovolí fotit ve vzdálenostech od jednoho centimetru do jednoho metru. Fotoaparát podporuje nejen automatické nastavení expozice, ale i prioritní režimy clony, času a plně manuální nastavení. Expoziční čas lze nastavit od 1/4000 s po 4 sekundy v automatických režimech, v manuálních módech lze zvýšit až na 30 sekund. Clonu lze nastavit v rozmezí od světelnosti objektivu, tj. F2.8 až F5.6, po maximálních F11. Takto vysoká hodnota clony se opět už moc nevidí, takže další plus pro Fujifilm. Otázkou je, zda se už nebude příliš silně projevovat difrakce čili ohyb světla. A ještě poznámka k výše zmíněné citlivosti snímače – nejvyšší hodnota ISO 6400 je dostupná jen při nižším rozlišení, proto se nelekněte, najdete-li v technické dokumentaci rozsah „pouze“ ISO 100 – 3200. Funkční výbava fotoaparátu v mnohém vychází z technologie obsažené ve snímači, díky níž se můžete těšit na sekvenční snímání o rychlosti 10 snímků za sekundu v plném rozlišení, za což by se nemusely stydět ani zrcadlovky. Takto lze pořídit maximálně 7 snímků za sebou. Režim s názvem Best Frame Capture Mode pak zachycuje snímky průběžně a při domáčknutí spouště uloží posledních 7 snímků. Ten správný moment už vám nikdy neuteče. Dále zde najdete režim Motion Remover Mode, kdy fotoaparát vyfotí 5 snímků za sebou a zanalyzuje pohybující se objekty, které pak vymaže. Údajně ideální pro vymazání turistů, těžko říci, jak to bude fungovat v praxi. Režim Multi-Motion Capture Mode pak pro změnu skládá 5 snímků pohybujícího se objektu dohromady. Nechybí ani režim Pro Low Light Mode, kombinující kombinuje několik expozic pro ostřejší snímek s nižším šumem, Motion Panorama Mode pak umožní v rychlosti pořídit panoramatický snímek držením spouště a otáčení fotoaparátu kolem osy. Lze snímat ve všech čtyřech směrech. Pro automatický výběr scénického režimu je k dispozici režim SR AUTO. S fotoaparátem lze pořizovat fotografie v maximálním rozlišení 3648 x 2736 pixelů, přičemž velkou radost udělá podpora formátu RAW a potěší rovněž podpora Full HD videosekvencí, tedy v rozlišení 1920×1080 pixelů při 30 snímcích za sekundu. V režimu High Speed Movie je k dispozici dokonce rychlost 1000 snímků za sekundu.Je zde i stereo zvuk a HDMI port, díky němuž si můžete pořízené záznamy prohlédnout i na HD televizorech. Druhou možností je 3palcový LCD displej, jehož rozlišení je však jen klasických 230.000 bodů. Zde si Fujifilm mohl dovolit trochu více, každopádně potěší, že je možno obrazovku vyklápět. Výborné také je, že fotoaparát disponuje EVF hledáčkem s automatickou detekcí oka, díky čemuž se při přiblížení oka se sám zapne, při oddálení se naopak vypne a zapne LCD displej. Má však jen miniaturní 0,2" úhlopříčku a rozlišení 200.000 bodů, a to je málo. Napájení zajišťuje čtveřice AA baterií, což při kvalitních článcích, mechanickém zoomu a úsporném CMOS čipu dává naprosto nevídanou výdrž až na 700 snímků. Superzoom Fujifilm FinePix HS10 se začal prodávat v březnu a seženete jej už i na českém trhu, přičemž jeho cena se v českých e-shopech pohybuje okolo 10 500 Kč. Technické parametry fotoaparátu FujiFilm FinePix HS10: Rozměry: 131×91×126 mm Snímač: 1 / 2,3“ BSI CMOS, rozlišení 10.3 Mpix, citlivost ISO 100-3200 / 6400 Objektiv: Fujinon, 30 x optický zoom, 2 x digitální zoom, ohniskový rozsah 24-270 mm, světelnost F2.8-F5.6, mechanické ovládání zoomu Rychlost závěrky: 1/4000 s - 4 s, v manuálních režimech až 30 s korekce expozice -2 EV / +2 EV Baterie: 4 tužkové AA, výdrž až 700 snímků Expoziční režimy: autofokus, priorita clony, priorita závěrky, manuální Dostupné funkce: režimy SR Auto, Best Frame Capture Mode, Motion Remover Mode, Multi-Motion Capture Mode, Pro Low Light Mode, Motion Panorama Mode, detekce tváře Scénické režimy: Portrét, vylepšený portrét, krajina, sport, noční scéna, noční scéna se stativem, ohňostroj, západ slunce, sníh, pláž, květina, text, přirozené světlo, přirozené světlo s bleskem Fotografie: formát JPEG a RAW (možnost současného ukládání), rozlišení 3648 x 2736, 3648 x 2432, 3648 x 2056, 2592 x 1944, 2592 x 1728, 2592 x 1440, 2048 x 1536, 2048 x 1360, 1920 x 1080 pixelů Video: Full HD rozlišení 1920 x 1080 pixelů, rychlost 30 fps (v režimu High Speed Movie až 1000 fps) Sekvenční snímání: rychlost 10 fps v nejvyšším rozlišení (max. 7 snímků za sebou) Další výbava: elektronický EVF hledáček, úhlopříčka 0,2“ a rozlišení 200 000 bodů Diskuse ke článku Fujifilm FinePix HS10


Pozoruje nás někdo z kosmu? – 21stoleti.cz Stále více odborníků se kloní k domněnce, že mohou existovat momozemšťané. Vědci totiž přávě vytipovali 17 000 hvězd, na kterých by mohl být život. V této souvislosti vzbudila nedávno značný rozruch americká astrobioložka Margaret Turnbullová, která hledá život na jiných planetách. S oblibou argumentuje: „Je jasné, že náš pozemský život je možný jen díky hvězdě Slunci. Jenže ve vesmíru je takových hvězd velice mnoho. To tedy znamená, že také jinde mohou být žijící planety a civilizace!” Při ověřování svojí hypotézy zvolila velice zajímavou, i když pracnou metodu: Začala u katalogu, který obsahuje informace 0 120 tisících zatím zjištěných hvězdách. Zajímala ji vzdálenost každého tohoto tělesa od Země. Pomocí počítačových programů tak postupně zužovala onen ohromný seznam až na 17 000 hvězd, přičemž používala kritéria charakteristická pro naše Slunce. Její činnost postupně zaujala i mnohé další významné vědce, kteří s ní začali spolupracovat. Nakonec společně vytipovali třicet hvězd, které vypadají pro podmínky života úplně nejslibněji. Základní kritéria pro život Jaké podmínky musí doslova »nejžhavější« kandidáti splňovat? Prvním kritériem byl věk hvězdy. Čím je totiž hvězda starší, tím vzrůstá pravděpodobnost, že má také planety -jako Slunce naši Zemi. Dále se astrobioložka zaměřila na hvězdnou proměnlivost. Bylo nutné, aby sledovaná hvězda měla proměnlivost jasu co nejnižší. Proč? Planety, které obíhají kolem takových stále jasných hvězd, pravděpodobně mají stabilní klima, což je důležitá podmínka existence života. Hvězda dále musela obsahovat kov, protože bez něj by nemohla vytvořit planety. Dalším předpokladem byla existence vody, především povrchové, kterou potřebují živé organismy. Tyto náročné podmínky splňovala zmíněná hvězdná třicítka. Jakým směrem půjde výzkum dál? Ke slovu nyní přijde další, podrobnější zkoumání vytipovaných hvězd a jejich planet. Zaměří se zejména na zkoumání chemického složení povrchu a atmosféry planet, protože to je jeden z důležitých předpokladů žití. K tomu má od roku 2006 sloužit speciální dalekohled. Celý gigantický projekt, na kterém se podílí především NASA, dostal název Pozemský nálezce planet (TPF) a finišovat by měl v roce 2015. Margaret Turnbullová jeho poslání vyjádřiila poněkud poetickými slovy: „Musíme zjistit, zda naše galaxie je pouští, kde jako zelenou oázu života najdeme pouze naši Zemi, anebo jestli připomíná kvetoucí zahradu plnou života, oplývající různými bytostmi. To je nejdůležitější otázka, protože odpověď na ni nám otevře spojení k celému vesmíru!” Hledání mimozemského života je nekonečným dobrodružstvím vědy a je také jedním z hlavních cílů mezihvězdných letů, na které se lidstvo intenzivně připravuje. Není ovšem cílem jediným. Důvodů, proč lidé touží po cestách k jiným planetám, je celá řada. První kontakt s mimozemšťany bude v roce 2025? Už jen (anebo ještě) 21 let nám prý chybí do dne D, kdy se konečně poprvé setkáme s reprezentanty mimozemské civilizace. Tak to alespoň předpovídá publikace Vesmírná společnost, která nyní vyvolala značný ohlas v USA. Napsali ji americký astronom Seth Shostak a známá astronomka Alexandra Barnettová. Autoři upozorňují, že stáří vesmíru (podle nejnovějších zjištění 13,7 miliard let) je ve značném nepoměru ke kratičké době, po kterou existuje lidská společnost. Nelze tedy vůbec vyloučit, že někde jinde v obrovském vesmírném prostoru může existovat vyspělá civilizace. Samozřejmě existuje značný počet takových galaxií jako naše Mléčná dráha. Na to upozornil už před 80 lety – v roce 1924 – astronom Erwin Hubble. Dosavadní snahy odborníků o hledání mimozemského života většinou brzdily nedostatečné technologie, často se používaly jen dalekohledy. Najdeme stavební kameny života? Výrazný pokrok by mělo znamenat vypuštění satelitu Keplerova mise. NASA plánuje jeho start na rok 2007. V Kalifornii začne od roku 2015 éra moderního dalekohledu, který dokáže důkladně pozorovat až 100 tisíc hvězd. Mnohé z nich dosud nijak detailněji neznáme. Není vyloučeno, že tam může pozorovatele čekat ohromné překvapení. Stavební kameny života na Zemi tvoří komplexní organické látky a aminokyseliny. Jenže ty se mohou vyskytovat třeba v meteoritech, kometách i jinde. Na měsících Jupiteru jsou hluboké oceány, teprve teď dochází k podrobnějšímu zkoumání Marsu. Samozřejmě zeje rozdíl mezi primitivním a »inteligentním« životem. Někteří vědci tvrdí, že vznik inteligence na nějaké planetě vyžaduje zvláštní podmínky. Člověk se však výrazně liší od tvorů, kteří také mají dost značnou dávku inteligence – třeba opice, delfíni... S jakými tvory se asi setkáme? Jak by měli mimozemšťané vypadat? Nebude to prý ani filmový E.T. – malý, zelený a bezvlasý, ale ani »cizinec z plakátu« – šedý, hladký, humanoid připomínající člověka. Již zmínění vědci Shostak a Barnettová vytvořili postavu »cizince«. Barnettová barvitě upřesňuje: „ Cizinec by pravděpodobně musel být větší než krysa, protože krysy mají docela malé mozky a inteligentní forma života by potřebovala mozek větší. Třeba větší, než má kočka, nikoli však větší než slon, protože tam jsou limity týkající se hmotnosti takové bytosti”. Pokud by se cizí forma života objevila na planetě, která obíhá nějakou hvězdu (jako Země Slunce), měl by „cizinec” dvě oči. A proč ne třeba hned deset? Barnettová odpovídá: „ To by odebíralo značné množství inteligence, protože by musel zpracovávat mnoho signálů ze všech těch očí.” Bohužel se zdá, že s těmito zástupci mimozemské civilizace se ve slibovaném roce 2025 lidé nejspíše nesetkají tváří v tvář. Publikace Vesmírná společnost totiž v závěru dost skepticky uvádí: Vzdálenost mezi Zemí a hvězdami, kde jiné vyspělé civilizace možná žijí, je obrovská. Proto se také lidé musí snažit pomocí techniky takové historické setkání – třeba jen v podobě vzájemné výměny nějakých rozluštitelných signálů – zprostředkovat. 10 DŮVODŮ PRO LETY K JINÝM PLANETÁM Osídlení našeho Měsíce, ale i planet ve velmi vzdáleném vesmíru obyvateli Země, už si teď dovedou představit mnozí vědci. Dokázala to i nedávná diskuse 12 expertů, která se uskutečnila při příležitosti 50. výročí prvního startu kosmického tělesa z amerického kosmodromu Mys Canaveral. Podívejme se, jak si člověk své plány na dobytí kosmu zdůvodňuje. 1. Zabezpečit budoucnost pro stále více obyvatel naší zeměkoule. Experti se domnívají, že zemské zdroje surovin, energie a potravin jsou omezené, zatímco počet obyvatel planety neustále roste. Je tedy zapotřebí hledat nové prostory. Americký astronaut Steve Smith, který se mj. proslavil »kosmickou procházkou« trvající celkem 35 hodin, uvedl: „Nejdříve ovšem musíme všechno důkladně prozkoumat, abychom šli najisto. Dá to ještě hodně práce, ale já věřím v úspěch.” Někteří vědci však upozorňují, že bude velmi obtížné postavit tak výkonné rakety, které by velké výpravy umožnily. 2. Najít nové zdroje energie. Například na Měsíc by se prý mohl umístit mohutný sluneční kolektor, který bude sluneční paprsky měnit na elektrickou energii aj. 3. Na Měsíci postavit průmyslové objekty. K tomu se dá využít i měsíčních podmínek, kde nepůsobí tak velká gravitace jako na Zemi. Futurolog Petr Kokh dokonce již plánuje měsíční turistické hotely. V souladu se zásadním projevem prezidenta Bushe z ledna letošního roku se mají na měsíčním povrchu vybudovat kosmická zařízení jako přestupní stanice na daleké cesty lidí k Marsu. Bude se využívat Slunce k pohonu slunečních elektrických satelitů (SPSS). 4. Využít odvrácenou stranu Měsíce k pozorování. Podle výzkumnice JMI Tarterové by se z této – ze Země neviditelné strany – dalo výborně sledovat dění ve vesmíru. Pozorování by totiž nerušily žádné škodlivé vlivy ze zemského povrchu – například rádiové vlny. Vzhledem k mizivé hustotě atmosféry a nízkému magnetickému pozadí představuje odvrácená strana Měsíce dokonalé místo pro optická pozorování, rádiovou astronomii a také pro nerušené vyhledávání mimozemských civilizací. Peter Kokh upřesňuje, že tady by se daly výborně přijímat možné signály mimozemšťanů, protože velice kvalitní ochranu před negativními jevy dění na Zemi, kde rušivě působí mj. rádio, TV, mikrovlné trouby, radary a pod., tady zabezpečuje průměr Měsíce (údajně 3220 kilometrů). 5. Poučit se na Měsíci o vesmírné minulosti. Na měsíčním povrchu je souvislá vrstva prachu vysoká až 4,5 metru. Nese záznam sluneční aktivity a počasí po dlouhou dobu, protože stáří Měsíce se odhaduje na 4,6 miliardy let. 6. Zajistit mnohem kvalitnější pozorování vesmíru. Profesor Kalifornské univerzity Madhu Thangavelu navrhl kolem rovníku Měsíce umístit velké sady výkonných dalekohledů – samozřejmě i na odvrácené straně tohoto našeho souputníka. Byly by v činnosti bez přestávky. Richard Godwin, jenž se zabývá kosmickými tělesy, které jsou možnou hrozbou pro naši planetu, zase zdůrazňuje, že z Měsíce by se mohlo mnohem více zjistit o možném nebezpečí asteroidů a meteoritů. (Tyto tzv. blízké zemské objekty mají anglické označení NEO.) 7. Dolovat vzácné horniny na vesmírných tělesech. Ty obsahují i různé asteroidy, dokonce jeden je údajně celý z platiny. 8. Zlepšovat životní prostředí. Mnozí se domnívají, že vesmírné výpravy by umožnily na jiných planetách vytvářet biosféry, udržitelné životní prostředí. Někteří vědci však naopak chtějí ponechat cizí planety v klidu. Příkladem je Michael Carr, jenž se podílel na přípravách úspěšného projektu Mars Surveyor. (Kupodivu přitom sám není fandou vesmírných letů – obzvláště ne k Marsu!) 9. Využívat kosmos i pro komerční účely. Rusové už dnes bez problémů posílají do vesmíru »kosmické turisty«, kteří si ovšem let bohatě zaplatí. Někteří experti to chtějí co nejdříve rozšířit na ještě širší obchodní bázi. Plánují, že na Měsíci vybudují luxusní turistická zařízení. Někteří jdou ve své vizi tučných zisků od »adrenalinových« zájemců ještě dál – uvažují o něčem podobném až na Marsu. Expert Richard Godwin však oponuje: „Nezapomínejme, že cesta na Mars a zpět může trvat i dva roky. A to je pro nějaké cestování za odpočinkem příliš. Také to samozřejmě není pro každého!” 10. Najít mimozemskou civilizaci a navázat s ní kontakt. To je zatím asi nejfantastičtější myšlenka, nicméně lidstvo doufá, že se jednou uskuteční a přinese mu nové poznatky, nové technologie a novou úroveň poznání.


source: wikipedia

text: Boltzmannova konstanta vyjadřuje vztah mezi termodynamickou teplotou a vnitřní energií plynu. Je číselně rovna dvěma třetinám tepelné kapacity jednoatomového ideálního plynu (např. vzácného) při stálém objemu vztažené na jednu molekulu. Boltzmannova konstanta také úzce souvisí s entropií, je její přirozenou jednotkou. Byla pojmenována po rakouském fyzikovi Ludwigu Boltzmannovi, který se významně podílel na rozvoji statistické fyziky, kde tato konstanta hraje klíčovou roli. Značení a hodnota Značka konstanty: k nebo kB Po redefinici SI je od r. 2019 její hodnota pevně stanovenou konstantou: k = 1,380 649×10−23 J·K−1 (přesně), resp. v elektronvoltech na kelvin: k = 8,617 333 262...×10−5 eV/K (přesně) Použití Vynásobením Boltzmannovy a Avogadrovy konstanty dostaneme univerzální plynovou konstantu, která podobně souvisí s energií plynu pro látkové množství jednoho molu. Díky tomu můžeme vyjádřit stavovou rovnici ideálního plynu dvěma způsoby: kde n je látkové množství plynu, N je počet molekul, p tlak, V objem a T termodynamická teplota. Součin pV tak souvisí s vnitřní energií ideálního plynu (u reálného plynu bychom museli použít jiných hodnot, než Boltzmannovy konstanty, závislých na druhu plynu a místo pV součinu bychom museli dosadit složitější vztah pro vnitřní energii). Boltzmannova konstanta hraje roli také ve statistické fyzice. Můžeme pomocí ní vyjadřovat entropii a také se objevuje i ve fyzice polovodičů, protože se pomocí ní dá vyjádřit množství tepelné energie rozdělované mezi elektrony, která vytváří potenciál způsobující tzv. tepelné napětí (viz dioda). Reference Související články Fyzika Termodynamika Fyzika částic Střední kvadratická rychlost Termodynamika Fyzikální konstanty


source: fineweb

text: 200 let značky PeugeotKompletní článek včetně fotografií najdete v rubrice Auto-moto 08/2010 Své jméno a emblém lva uvádí Peugeot již od roku 1810 na své produkty: pily, nářadí, krinolíny, mlýnky na kávu, kola, motocykly, skútry a automobily. Do každého z těchto odvětví Peugeot vždy vnášel inovace a zakládal si na výrobní zručnosti a přesnosti pocházející z původní ocelářské tradice. Přestavbou mlýna v Sous-Cratet na válcovnu plechu v roce 1810 učinili Jean-Pierre Peugeot a Jean-Frédéric Peugeot zásadní krok, kterým značka Peugeot vstoupila do průmyslového světa. K automobilům a jednostopým vozidlům vedla ovšem ještě dlouhá cesta. Rozšiřování sortimentu – mlýnky na kávu, pásové pily, korzety, šicí stroje, aj. - si žádá i navýšení výrobních kapacit. Audincourt, Valentigney, Beaulieu, Pont-de-Roide a Sochaux svědčí o rozkvětu značky Peugeot v jejím rodném kraji Franche-Comté. Jasné vize, schopnost přizpůsobit se změnám a přijmout výzvy soudobého vývoje přivádí Peugeot k výrobě kol a motocyklů (1886) a posléze i automobilů (1891). Ty pak změní svět. Na přelomu století pochází 50 % francouzské produkce ze závodů Peugeot a jeho vozy se z Franche-Comté vyváží nejen do Evropy, ale například i do Latinské Ameriky. Velký mezinárodní rozmach zažívá Peugeot v 90. letech minulého století s nástupem vozu 206, jehož roční prodeje několik let za sebou přesáhly 800 000 kusů. Mimořádně oblíbený následník legendárního modelu 205 přesně vystihl tehdejší potřeby automobilového trhu. Peugeot je dnes zastoupen ve více než 160 zemích světa a dalším rozšiřováním své působnosti v Číně, Rusku a Latinské Americe a nabídkou specifických produktů pro tyto trhy, jako je sedan 408 nebo pick-up Hoggar, pružně reaguje na současné globalizační trendy. Znak lva pro všechny své výrobky, si značka Peugeot zvolila již v roce 1858, kdy byly její podnikatelské aktivity ještě v počátcích. Znak byl na úřadě Conservatoire Impérial des Arts et Métiers zaregistrován dne 20. listopadu 1858. Od té doby měl znak mnoho podob až po poslední verzi, která byla představena na začátku roku 2010 a zdobí exkluzivní model RCZ, jakožto první model řady s novým logem. Příběh jménem Peugeot a muzeum značky V roce 1982 založil Pierre Peugeot, předseda dozorčí rady, asociaci Aventure Peugeot, jejíž hlavním cílem je ochrana a zhodnocení dědictví značky. Muzeum Aventure Peugeot v Sochaux otevřelo své brány veřejnosti v roce 1988 a návštěvníkům představuje sbírky menších metalurgických výrobků, jednostopá vozidla i automobily. Každý vystavený vůz je zasazen do soudobého koloritu a mapuje tak jednotlivé etapy vývoje společnosti i značky Peugeot. Ve sbírkách muzea Aventure Peugeot najdeme 450 automobilů, 350 motocyklů a jízdních kol a přes 3 000 dalších předmětů. Součástí jsou i archivy s dokumentací a ikonografií více než 2 milionů výrobků. V roce 2010 muzeum otevře nové expoziční prostory o rozloze 6 000 m2. Budou zde vystaveny nové kolekce, jako například řada 5 nebo užitkové vozy, a další prostor bude věnován účasti Peugeotu v automobilovém sportu. Depozitáře muzea pravděpodobně opustí továrnu v Sochaux a přemístí se do bývalého závodu Terre Blanche, kde sídlila jedna z prvních továren Peugeot. Inovace a prvenství Prvořadou automobilovou inovací značky Peugeot je koncept coupé-cabriolet. Objevil se ve třicátých letech s modelem 401. Jednalo se o důmyslný systém pevné střechy, která se skládala do zavazadlového prostoru. Následník modelu 401 Eclipse, Peugeot 206 CC, se zasloužil o masivní rozšíření této verze karoserie a 700 000 prodaných vozů přineslo Peugeotu postavení světové jedničky v této kategorii. V oblasti motorů hraje Peugeot hlavní roli ve vývoji a zavádění dieselového pohonu, který byl poprvé sériově nabízen u modelu 403. Tento sedan je mimochodem prvním modelem Peugeot, který překonal hranici milionu prodaných vozů. Peugeot rovněž stál u zrodu dvou zásadních vývojových inovací dieselového motoru. Model 604 byl v roce 1975 prvním vozem v Evropě poháněným turbodieselovým motorem. V roce 1999 představuje Peugeot světovou premiéru – model 607 vybavený filtrem pevných částic FAP. Tato inovativní technologie snižuje emise pevných částic až na hranici měřitelnosti. Dnes je filtrem FAP vybaveno více než 2,3 milionu vozů Peugeot. V roce 2011 se Peugeot stane opět průkopníkem, tentokrát s verzí 3008 HYbrid4 s hybridním diesel-elektrickým pohonem, který bude znamenat zlom v emisích CO2 (- 35%). Další krok bude učiněn v roce 2012 s verzí 3008 HYbrid Plug-in s dobíjením, u níž se emise sníží na 50 g CO2/km (2,0 l / 100 km). Třímístné číselné označení, genetický kód Peugeot Na rostoucí a stále více diversifikovanou tržní poptávku odpovídá Peugeot rozšiřováním své modelové řady. Tuto řadu charakterizuje systém označení, který byl zaveden již v roce 1929 a používá se dodnes. Peugeot 201, pojmenovaný podle v pořadí 201. projektu vývojového oddělení, nese jako první třímístné číselné označení, které daný model jasně identifikuje: - první číslice udává kategorii vozu a jeho velikost/pozici v rámci celé modelové řady, - druhá číslice, systematicky je to 0, je spojnicí mezi kategorií vozu a jeho generací, - třetí číslice označuje generaci modelu v rámci kategorie. Různorodost nabídky a nový trend zákaznických preferencí pro speciální modely přivedly Peugeot k rozhodnutí rozšířit systém názvosloví. V roce 2004 dochází u speciálních modelů rozšiřujících řadu k rozšíření názvosloví – objevují se názvy modelů se zdvojenou nulou uprostřed. Pro označení karosářských variant se v roce 2000 zavedlo a ustálilo používání písmen: CC pro verzi karoserie coupé-cabriolet, SW pro vozy rodinného typu a vozy pro aktivní trávení volného času, Tepee pro odvozené osobní verze. Unikátní názvy pak vznikají pro sportovní speciality například RCZ. Modelové řady začínající dvojkou a čtyřkou, jsou jediné, které používají toto označení bez přerušení. Celkem bylo těchto modelů, které představují srdce modelové řady, prodáno přes 26 miliónů, což představuje téměř polovinu celkových prodejů značky. Sportovní historie Historie Peugeotu je neodmyslitelně spjata s automobilovými soutěžemi. Od dob počátků automobilových závodů, existují také vozy Peugeot, které se jich účastní. Vozy sériové tovární výroby Peugeot se zapisují do historie prvních oficiálních závodů – rally nebo závodů do vrchu, jako byl například historicky první závod Paříž – Bordeaux – Paříž v roce 1895, ve kterém Peugeot zvítězil. Průkopnické období vystřídaly první závodní vozy vyvinuté speciálně pro automobilové soutěže. A v průběhu dvacátých let se dostavily první slavné úspěchy Peugeotu za hranicemi Francie. Nejprve v roce 1913 vítězství L76 v Brooklands, které bylo předehrou vítězného tažení Peugeotů na « Grand Prix » a jejich zlatého triptychu v závodě 500 mil v Indianopolisu (1913, 1916, 1919). Speciál L76 představuje revoluční inovaci – je poháněn prvním motorem s dvěma vačkovými hřídeli v hlavě a 4 ventily na válec. Ve třicátých letech se do síně slávy značky zapíší i úspěchy v závodech Targa Coppa Florio nebo 24 hodin ve Spa. Díky nadšení koncesionáře značky Darl’mata vzniká sportovní varianta modelu 302, verze 302 Special Sport. Tři vozy této série se v roce 1937 představily a úspěšně dokončily prestižní závod 24 hodin v Le Mans a v následujícím ročníku závodu se vůz 402 Darl‘mat stal vítězem kategorie do 2 l. Přiblížíme-li se více do současnosti, byly to úspěchy modelů 404 a 504 při výpravách napříč africkým kontinentem, které významně podpořily renomé spolehlivosti vozů značky Peugeot a nastavily přímou vazbu mezi sériově vyráběnými vozy a závodními speciály. Ze všech modelů značky, je to právě slavný Peugeot 205, který nejlépe symbolizuje onu hybnou sílu vývoje značky - zdravou soutěživost na poli obchodním i na závodních okruzích a tratích po celém světě. Tato vášeň Peugeotu pro automobilové soutěže vyústila v založení specializovaného sportovního oddělení, kde vznikají závodní stroje, jež se účastní těch nejnáročnějších disciplín (rally, rally-raid, Formule 1, vytrvalostní okruhy...) a jejich účast je často korunována vítězstvím a tituly. Po návratu Peugeotu do závodu 24 hodin v Le Mans, získala značka v roce 2009 dvě první místa a vozy 908 HDi FAP. Volba použité technologie pohonu je příkladnou ukázkou spojení výkonnosti, vytrvalosti a ekologické ohleduplnosti. Dalším projektem budoucnosti, který Peugeot aktivně rozjíždí, je hybridní vytrvalostní prototyp 908 HY. Rally: 5 pohárů konstruktérů (205 T16 a 206 WRC) 4 mistrovské tituly pro piloty Vytrvalostní okruhy: mistr světa sportovních vozů v roce 1992 (905) trojité vítězství ve 24 hodin v Le Mans v roce 1993 Rallys-raid : vítězství v roce 1987 (205 T16) a 1988, 1989, 1990 (405 T16) Design: základní prvek identity značky Představením nového projektu a cílů pro období do roku 2015 Peugeot potvrdil své ambice stát se z pohledu designu referenční značkou. První ukázkou této ambice je model SR1, elegantní roadster s ideálními proporcemi. Hledání spojení emocí a designu je zapsáno v genech značky Peugeot a dalo vzniknout legendám své doby, modelům 402, 404, 504, 205, 607 nebo Coupé 406, které je považováno za ukázku klasické elegance. A v současnosti přichází doplnit tuto řadu stylových vozů také RCZ. V pojetí Peugeotu se emoce, které vůz vzbuzuje, stávají nedílnou součástí charakteristik automobilu, a tento přístup vede ve třicátých letech k založení specializovaného oddělení v čele s Henri Thomasem. Po klasickém vzhledu modelu 201 představuje nový ředitel designu Peugeot sérii 2 s aerodynamickými křivkami známou jako « fuseau Sochaux ». Peugeot 402, uvedený na autosalonu v Paříži v roce 1935, okouzlil veřejnost svým zkoseným předním štítem se světlomety ukrytými za mřížkou chladiče a elegantními blatníky. „Pohled“ je u vozů Peugeot základem jejich výrazné osobnosti. Na podnět Paula Bouvota, ředitele designu Peugeot, a Gérarda Weltera, získávají přední světlomety vozu 504 typický kočičí pohled, dodnes pro vozy Peugeot charakteristický. Tento vizuální podpis se stává nezaměnitelným designovým prvkem značky, stejně jako dynamika, kterou Gérard Welter propůjčuje všem modelům, jenž vznikají pod jeho taktovkou. Tu najdeme u modelu 205, uváděném se sloganem „Konstruktér tasí drápy“, stejně jako u reprezentativní limuzíny 607 nebo konceptu 5 by Peugeot, představeném na posledním autosalonu v Ženevě a předpovídajícím podobu příštího sériově vyráběného vozu. Od legend k motocyklům pro všechny Příběh začíná v roce 1898 v továrně v Beaulieu, historické kolébce značky, kde spatřily světlo světa první jízdní kolo, první automobil i první motocykl Peugeot! Od roku 1904 se Peugeot začíná vymezovat – připisuje si svůj první rychlostní rekord a na jeho seznam úspěchů přibývají vítězství v nejprestižnějších závodech: vítězstvím v Grand Prix Národů 1924, 9 světovými rekordy modelu 515 v roce 1934 nebo úspěchem na Bol d’Or 1952 se Peugeot zařazuje mezi značky-legendy. Na začátku 60. let motocykly uvolňují místo mopedům, jejichž úspěch je fenomenální. Jen v roce 1973 prodala značka Peugeot rekordních 550 000 mopedů slavného modelu « 100 ». V 80. letech přichází na řadu skútry a Peugeot je v roce 1982 prvním výrobcem, který uvádí novou generaci skútrů s plastovou karoserií. Skútr je revoluční milník, který urychlil tržní vývoj, a stal se jednoznačně preferovaným dopravním prostředkem do městského provozu. V 90. letech Peugeot navazuje na předcházející úspěchy s modelem SV a v roce 1996 jako první na trh uvádí elektrický skútr Scoot’Elec – významný technologický a výrobní počin. Peugeot Motocycles, dnes 4. konstruktér v Evropě, špička na francouzském trhu skútrů všech kategorií a značka s 20 modelovými řadami v katalogu, se v roce 2010 změnila na Peugeot Scooters. V roce 2010 Peugeot Scooters navazuje s elektrickým skútrem a na trh uvede model E-Vivacity. - Obchodně Značka působí ve 160 zemích; - 10 000 kontaktních míst; - Motor 1.6 THP získal již po třetí za sebou mezinárodní ocenění Motor roku; - 1. francouzská značka na světě v počtu přihlášených vozů, - 10. místo v celosvětovém žebříčku značek - 50 % celosvětově prodaných vozů emituje méně než 140 g CO2/km - Mezinárodní cena Motor roku (motor 1.6 THP) po třetí za sebou - 10 000 prodejních a kontaktních míst - 206+ : model dokonale přizpůsobený současnému ekonomickému kontextu; - 308 CC : udržuje a posiluje vedoucí postavení značky Peugeot v segmentu coupé-cabriolet; - 3008 : nová nabídka Peugeotu v kategorii kompaktních crossoverů; - 5008 : Peugeot se prosazuje v segmentu kompaktních MPV Skupina PSA Peugeot Citroën Peugeot je součástí skupiny PSA Peugeot Citroën, která svým dvěma značkám dává k dispozici své právní, finanční, výzkumné a vývojové prostředky a své výrobní kapacity.Skupina PSA Peugeot Citroën: - obrat 48,4 miliard € - 3 188 000 vozů prodaných ve 160 zemích světa - celosvětově 186 000 zaměstnanců - 2. konstruktér v Evropě s podílem na trhu 13,7 % - Ekologické prvenství: jediný evropský konstruktér, který v roce 2009 prodal téměř 1 milion vozů s emisemi 130 g CO2/km - Prvenství na trhu lehkých užitkových vozů, podíl 22,2 % Doplňkové aktivity k automobilové výrobě: financování, přeprava, logistika a výroba vybavení do automobilů Další články v kategorii:blog comments powered by Disqus


112174326 Toyen česká malířka, fotografka, spisovatelka a výtvarnice Toyen (Bohemian painter, draftsman, and illustrator, 1902-1980) Toyen, 1902- VIAF ID: 112174326 (Personal) Permalink: http://viaf.org/viaf/112174326 100 0 _ ‡a Toyen 100 3 _ ‡a Toyen 100 0 _ ‡a Toyen ‡c česká malířka, fotografka, spisovatelka a výtvarnice 100 0 _ ‡a Toyen ‡d (1902-1980) 100 0 _ ‡a Toyen ‡d (1902-1980). 100 0 _ ‡a Toyen ‡d 1902-1980 200 _ | ‡a Toyen ‡f 1902-1980 100 0 _ ‡a Toyen ‡g Bohemian painter, draftsman, and illustrator, 1902-1980 100 0 _ ‡a Toyen, ‡d 1902- 100 0 _ ‡a Toyen, ‡d 1902-1980 100 1 _ ‡a Toyen, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Cerminova, Marie 400 1 _ ‡a Cerminova, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Cerminova, Marie ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Cermínová Toyen, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Cermínová, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Cermínová, Marie 400 1 _ ‡a Cernisova Toyen, Marie 400 1 _ ‡a Čerminová, Marie 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie, ‡d 1902- 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie ‡d 1902-1980 ‡e Wirklicher Name 400 _ | ‡a Čermínová ‡b Marie ‡f 1902-1980 400 0 _ ‡a Marie Cernisova Toyen 400 1 _ ‡a Toyen Cerminova, Marie 400 1 _ ‡a Toyen, Marie 400 1 _ ‡a Toyen, Marie Cernisova 400 1 _ ‡a Toyen, Marie, ‡d 1902-1980 400 0 _ ‡a Toyen ‡c Czech painter, photographer, writer and artist 400 0 _ ‡a Toyen ‡c kunstschilderes uit Tsjechië (1902-1980) 400 0 _ ‡a Toyen ‡c pittrice e illustratrice ceca 400 0 _ ‡a Toyen ‡c tschechische Malerin des Surrealismus 400 0 _ ‡a Toyen ‡c ĉeĥa pentristino, skizistino kaj ilustristino 400 1 _ ‡a Čerminova, Marie 400 1 _ ‡a Čerminová, Marie 400 1 _ ‡a Čerminová, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Čerminová, Marie. 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie, ‡d 1902-1980 400 1 _ ‡a Čermínová, Marie, ‡d 1903-1980 400 0 _ ‡a Тойен 400 0 _ ‡a トイェン 400 1 _ ‡a トワイヤン Anička skřítek a Slaměný Hubert kniha pro děti Annulaire de lune Autres poèmes Bunar u kuli Des Cris étouffés [février 1957.] Delfíni Dvě z nás : román La forêt sacrilège ; suivi de, L'ombre sagittaire ; Le temps en blanc ; Premiers poèmes ; Réincrudation [Frontispice pour le vol 1 des oeuvres de J. Mayoux] [estampe] Introduction à la lecture de Benjamin Péret Jan Kryštof. Jazerná záhrada Jen poštolky chčí klidně na desatero: básně / Jindřich Heisler ; [pět] kresby Toyen. Jen přátelství Jument verte. Kohout plaší smrt : básně 1928-1929 lampe dans l'horloge Lásky na ostrově Port-Cros : (serail) Lidice : čin krvavého teroru a porušení zákonů i základních lidských práv Magnetová žena, 1934 Maïs Marée. Le Mythe de la lumière Náš svět Les navires sont des meubles Paříž v noci : [divadla, bary, restaurace, lokály, lidové tančírny, Hally atd. : průvodce noční Paříží Perle fine. pierres de mouvance Potopa verše z pozůstalosti Případ pro tři detektivy Prokletí ctnosti Le puits dans la tour ; Debris de reves :cycle de douze dessins Ráj černochů, 1925 [Recueil. Oeuvre de Toyen] roi Gordogane tapuscrit du texte Les spectres du désert Štyrský, Toyen : artificialismus, 1926-1931 Sylvestrovská noc Taneční komposice Milči Mayerové Tir cycle de douze dessins, 1939-1940 et deux pointes sèches, 1973 Toyen 12. květen - 6. srpen 2000 : Dům U Kamenného zvonu, Staroměstská radnice Toyen 2004 Toyen a Benjamin Péret, Ile de Sein, 1948 Toyen Bez názvu, 70 léta Toyen [City Gallery Prague, House of the Stone Bell (12 May - 6 August 2000)] Toyen, das malerische Werk, c1987: Toyen, Jednadvacet : 17.12.1938 Toyen Maska ke hře Radovana Ivšiče, Král Gordogan, 1976 Toyen : Moderna museet, Stockholm, 24.8-6.10 1985 Toyen Rýžoviště, 1927 : olej, plátno Toyen Spící, 1937 Traînoir Tristan čili zrada vzdělance Tristan z města do města A un oiseau de houille perché sur la plus haute branche du feu Veselé pohádky z celého světa Vis-a-vis : 12 collages Z kasemat spánku: realisované básně / Heisler a Toyen. シュルレアリスムと画家叢書「骰子の7の目」. Štyrský, Jindřich 1899-1942 (12) Buck, Pearl S. (Pearl Sydenstricker), 1892-1973 (9) Le Brun, Annie 1942-.... (8) Schiffová, Gerta (7) Rolland, Romain 1866-1944 (6) Péret, Benjamin 1899-1959 (6) Ivsic, Radovan 1921-2009 (6) Heisler, Jindřich 1914-1953 (6) Srp, Karel 1958- (5) Nezval, Vítězslav 1900-1958 (5) CZ - Czech Republic (88) MV - (6) KANT (13) Editions Maintenant (13) Družstevní práce (11) Galerie hlavního města Prahy : Argo (6) Editions Surrealistes (6) Torst (5) Odeon, Jan Fromek (5) František Borový (5) Dílo (4) Edice surrealismu (3) Wakefield Press (1) Východočeska galerie (1) Rudolf Škeřík (1) Neue Kritik (1) Moderna museet (1) e-cs--- - IMAGINE Thesaurus - http://www.imj.org.il/imagine/thesaurus/artists/T10569.htm Wikipedia - https://br.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://cs.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://de.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://en.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://eo.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://es.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://fr.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://hu.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://it.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://ja.wikipedia.org/wiki/トワイヤン Wikipedia - https://pl.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://pt.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://ro.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://ru.wikipedia.org/wiki/Тойен Wikipedia - https://sk.wikipedia.org/wiki/Toyen Wikipedia - https://sv.wikipedia.org/wiki/Toyen ISNI - 0000 0001 2018 890X History of VIAF ID:112174326 (25) NKC|jk01132839 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 LC|n 50034328 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 JPG|500013325 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 BNF|11887730 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 NLA|000035497370 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 DNB|118642944 add 2010-06-24T11:32:11+00:00 NII|DA06034912 delete 2010-11-16T05:07:53+00:00 SELIBR|97517 add 2011-07-18T11:05:44+00:00 SUDOC|027455963 add 2011-12-15T07:58:57+00:00 NDL|00458999 add 2012-09-21T12:24:31+00:00 BIBSYS|x90986225 delete 2012-11-26T09:56:13+00:00 NTA|067470408 add 2012-12-19T19:11:18+00:00 NLI|000242093 add 2013-04-17T17:27:37+00:00 NLIlat|000242093 delete 2013-05-13T19:14:22+00:00 LNB|LNC10-000163945 add 2013-08-19T18:59:48+00:00 NSK|000459653 add 2013-12-12T18:02:00+00:00 ISNI|000000012018890X add 2014-05-14T22:19:01+00:00 NUKAT|n 2003041491 add 2014-10-27T16:17:29+00:00 WKP|Q271743 add 2015-04-14T18:56:54+00:00 WKP|Toyen delete 2015-04-14T18:56:54+00:00 ISNI|0000000368626678 delete 2015-11-02T07:32:01.274537+00:00 DNB|174281307 delete 2016-03-21T07:20:01.234308+00:00 SWNL|vtls008814010 add 2017-01-08T09:53:05.060864+00:00 BIBSYS|90986225 add 2017-04-01T11:55:23.017213+00:00 NLP|a12201613 add 2018-02-04T10:46:41.440216+00:00


text: K péči o domácnost a nábytek neodmyslitelně patří i čisticí prostředky. Představujeme Vám kolekci čisticích prostředků NANOTEC, která využivá nanotechnologii k dosažení nejlepších výsledků. Nanočástečky zanechávají povrch antibakteriální a maximálně o povrch pečují. Nabízíme Vám čisticí prostředky na nábytek, podlahy, koberce a čalounění, skleněné povrchny a sklokeramické desky. V neposlední řadě zde naleznete i další praktické pomocníky v domácnosti, jako jsou osvěžovače vzduchu či prostředky na praní prádla.


text: Alpasstyle - Komentáře u knih | Databáze knih Krásné. Nádherné...Nevím, co k tomu dodat víc. Takový konec si na nás autorka připravila? :-) Je pravda,že jsem to čekala už od začátku tohoto dílu. A napřed jsem si říkala "co?proč by to skončilo takhle?nee..." Na jednu stranu se to dobře a poutavě četlo a všechno ještě nebylo uzavřené v minulém díle. A jak je níže napsáno, konečně Grace získala na konci série své štěstí.A to se mi na tom líbilo. Celá kniha byla přečtená opět jedním dechem jako první díl. Tento díl se mi oproti prvnímu četl hůře do první poloviny. Jakmile jsem došla skoro ke druhé polovině, začalo se to rozjíždět událostmi a strany ubíhaly rychle. Pozoruhodná hrdinka Grace prochází zase dalším utrpením a novými situacemi, které musí řešit. Opět skvěle napsáno. :) Cesta je velmi čtivá.Na to jak je krátká má hodně silných myšlenek. Je potřeba číst i skrz stránky, abyste věděli, co všechno se v nich ukrývá. Když jsem pochopila, co chtěl autor říct,pak jsem měla na knihu jiný obrázek. S příběhem by se dalo určitě více pohrát,ale pak už by to nebyla novela,ale dlouhý román. A už by to také mohlo být něco jiného,než co ta kniha znamená teď. Asi jsem rozmazlená dnešní dobou,co se týká tohoto post-apokalyptického tématu.Kniha mě nějak zvlášť příběhově nenadchla, ale dříve to musela být pecka, přečíst si něco takového jako je Cesta. Dneska spíše všichni doplňují a kopírují ty, kteří už něco takového vymysleli. Na trhu je hodně knih, co předčí příběhově tady tuto, bohužel nebo díky? Inspirující kniha. Zajímavé myšlenky i postupy. Pro lidi, kteří si prochází těžkým obdobím může být obrovským přínosem. Né se vším jsem osobně souhlasila. Jak už to bývá z knihy si člověk vždy bere jen "něco" ,co zrovna potřebuje. Z této si toho s sebou odnesete spoustu. Doporučuju :-) Alex mě velmi bavila.Začetla jsem se do ní hned. Příběh se absolutně nerozvíjel podle očekávání. Čím více jsem četla, tím více se děj rozuzlovával a to až do poslední strany. A ten konec.. Nepředstavovala bych si,že se to bude tak těžce rozvíjet.. Paráda! Líbí se mi autorova originalita a jak na všechno šel postupně krok za krokem. Nenasolil nám vše naráz, ale nějak zbytečně se taky nezdržoval..Přišlo mi to jako bych si četla nějakou aktualitu, co se kde stalo. Autorův styl psaní se mi zalíbil, neměla jsem s ním žádný problém. Čtení této knihy uteklo jak voda. Za sebe mohu doporučit. :-) Dívka s bombouJari Järvelä Dívka s bombou nese za sebou neobyčejný příběh o sprejerství. Autor to pojal způsobem , díky kterému se kniha velmi dobře čte. Doporučuju ! :-) Představovala jsem si odvozením z názvu, že bude dílo o čtení a kávě. Káva tam byla, to ano. Ale jinak příběh byl úplně o něčem jiném. Což mě trochu vyvádí z míry, a nevím ,jak přesně ji ohodnotit. Podle mého názoru by se měl název odvíjet od dění v knize.. Děj je spíše oddechový, takže nemůžeme očekávat nějaké jeho přílišné rozvětvování a rozbor osob. Nic moc extra se nedovídáme. Každopádně jako odreagování to bylo super čtení a určitě si přečtu i další díl :-) Dlouho jsem váhala,jestli si mám knihu přečíst. Téma mě moc lákalo a bála jsem se zklamání. Dostalo se ke mně hodně záporných recenzí. Autor se trefil do mého gusta! Kniha je opravdu pecka! Téma je originální a bavilo mě do poslední strany! Přesně takové sci-fi jsem hledala. Koho též láká, doporučuju. :-) Ydris - kniha prvníKvětoslav Hönig Já bych to ohodnotila zlatým středem. Kniha se četla sama,měla krátké kapitoly,takže dočíst ji jsem neměla žádný problém. Postavy byly celkem dobře promyšlené. ALE! chybí mi nějak trochu víc prožitku z knihy. Příběh mě nemotivoval k tomu, abych četla dál a dál. Částmi jsem se nudila. Je to škoda, mohlo to být lepší. Jestli ale bude pokračování, určitě neopovrhnu a dám tomu ještě jednu šanci. Irská kráskaAnn Moore Krásné,smutné a strhující.. Velmi impozantní příběh, četlo se samo :-) Proplouváme se v knize Belmondovým poutním životem a zjišťujeme, že se nemusel učit být hercem ani jak má být komediální. Všechno vyplývá z toho jaký on sám je a i přesto, jakou měl kariérní činnost těžkou, se nikdy nevzdal herectví. Byl komediantem vždycky a tím taky zůstává. Co na to říct? Je to prostě rebel! Děkuji, že existuje taková knihy, díky které jsem se o něm mohla dozvědět víc. Knihu od D.B. jsem četla poprvé. Jsem ráda, že tuto premiérovou čest měl zrovna Ztracený symbol. Moc se mi dílo líbilo. Příběh se vyvýjí směry, které jsem nečekala. Bylo v něm napětí, spousta poznatků z historie, které má D.B. promyšlené úplně do detailu.. Místy jsou taky takové věci k zamyšlení nad vlastním životem. Líbila se mi a vřele doporučuji. Velké DÍKY patří autorovi,že ta kniha stála za to. :-) Ufonek UluruJindřiška Ptáčková Doporučuji všem malým čtenářům. Pohádka má poutavý příběh a nádherné ilustrace. Damídci aneb Ochránci pohádkového světaDavid Řezanina Pěkně ilustrovaná originální dětská knížka... Doporučuji do domácnosti s malými dětmi :-) Kniha mě už od začátku vtáhla svým dějem. Literaturu s náboženskou tématikou nevyhledávám,ale musím říct, že příběh má něco do sebe. Hodně zajímavé :-) Kód horečkyJames Dashner První prequel u mě boduje víc než tento díl. Musím však říct,že jako zakončení je to dobré. Nenudila jsem se a kniha se četla dobře. Děkuji Jamesi Dashnerovi za skvělou sérii, budu se k ní v budoucnu zase vracet, protože patří mezi můj Top.. :-) Jak poznat, když vám někdo lžeJoe Navarro Kniha je spíš taková "kapesní" příručka. Autor sám napsal o této knize,že je tak účelově udělaná. Takže hvězdy za to strhávat rozhodně nemíním. Myslím si,že vysledoval velice dobře fyzické projevy člověka při lhaní, i přesto že ne vždycky se tím můžeme řídit na 100%. Hodně dobře vymyšlené, klobouk dolů.. Je těžké něco takového sestavit a není špatné si to občas pročítat a zjišťovat kolik je na tom pravdy. Avšak musím říct,že mi tam ještě něco chybí, určitě to mohlo být o něco lepší.. Proto strhávám jednu hvězdu. Pinocchio (převyprávění)Giada Francia Obrovská, krásně ilustrovaná kniha.. Už se těším až ji jednou otevřu mým dětem a budeme si ji společně číst a prohlížet. Stojí za to ji mít doma. Příběh o Pinocchiovi je moc hezký.. A pro děti ponaučením. Nejen proto,že jsou dospělí moudřejší a měli by si vzít děti od nich příklad.. Ale i proto,že když někomu pomůžeme, tak se nám to v dobrém vrátí. Ukazuje taky,že bychom si měli navzájem pomáhat a mít se rádi. Skvělá kniha s kapkou humoru, moc hezky ilustrovaná. Doporučuji si přečíst! Je to taková příjemná oddechovka :-) Trochu mě zklamal konec. Čtení bylo fajn, příběh byl poutavý,takže jsem měla přečteno poměrně brzy :-) Silný příběh,na chvíli mě pohltil. Muselo to být šílené, co si lidé prožili. Čest autorovi,který to sepsal :-) doporučuji! Líbí se mi promyšlenost a originalita příběhu. Není pro každého-né všichni pochopí.. V tom je to záhadné.. Každopádně se kniha četla od samého začátku sama. :-) Záblesk svetlaGarth Stein Kniha je pohodová, hned od začátku jsem se do ní začetla a nemohla ji opustit. Autor zbytečně nic nepopisoval a neprodlužoval (jak to občas v knize bývá), a tak nemáte čas se začít někdy nudit. Plujete v knize, až jste najednou u konce. Byla to celkem napínavá jízda, u které nikdo neví jak bude pokračovat a jak skončí. Doporučuji. :-) Velká škoda,že jsem se v ní nedozvěděla více o ZLOSYNU, třeba příště. Každopádně mě autor nezklamal a kniha se mi líbila. Je pravda, že začátek mě moc neuchvátil, začetla jsem se až po chvíli. a bylo v ní hodně boje, jenomže na druhou stranu všechno hezky do sebe zapadá a bez boje by to tak úplně nešlo. Doufám,že brzy bude od autora nová kniha! :-) Originální.. Vyřádila jsem se na této knize jak nikde.. Bylo to osvobozující, motivující, směšné, uvolňující. Musela jsem použít spoustu své fantazie,abych udělala tento deník ještě více bláznivější.. Bylo to psycho,ale velká zábava. Díky. 7 12.02.2017 Wow, doslova jsem nadšená, co se vyklubalo z tohoto díla. Bylo velmi naučné. Myslím si, že mě do života hodně ovlivní a budu se dívat na autisty trochu jinýma očima, než dřív. Skvělá kniha, autor je moc inteligentní kluk vzhledem k tomu,co ho dělá osobou se speciálními potřebami. Za obzorem jiný světLubomír Mikisek Kniha na mě působila depresivním dojmem, což už je spojeno s touto tématikou. Na druhou stranu se konec uchyloval k optimismu. Podle čtení šlo zjistit,že hlavní hrdina byl cílevědomý člověk, který nerezignoval a za žádnou cenu se nechtěl vzdát naděje, že se ze své situace dostane. Možná by už dávno rezignoval,kdyby neměl takového parťáka jako byl Tony, který v něho věřil. Ale to už je otázkou, protože tomu tak naštěstí nebylo a já budu hlavnímu hrdinovi držet palce, aby ten lepší život měl až do smrti. Palec nahoru autorovi, doporučuji ji všem ostatním si ji přečíst a trochu se nad ní zamyslet. Zábavný a odpočinkový komiks o každodenních věcech. Skvěle ztvárněno, super práce :-D Dle mého názoru, je tento díl z celé trilogie nejslabší. Osobně se mi čtení velmi táhlo, nějak mě děj nestrhl jak u prvních dvou dílů. Nemyslím si, že to byl největší propadák, to vůbec ne. Jen mi chvíli přišlo jako by autor už nevěděl co psát, a tak se začal více zabývat i popisem okolo. Ale i přesto mě celou tu dobu zajímalo jak to skončí a nemohla jsem si to nechat ujít. Nejsem zklamaná a těším se až si celou trilogii zase jednou otevřu..


text: Šestnácté století je období mezi 1. lednem 1501 a 31. prosincem 1600 našeho letopočtu. Jedná se o šesté století druhého tisíciletí. Významné události 1501 až 1510 1500 přistál portugalský mořeplavec Pedro Álvares Cabral v Brazílii. 1502 vstoupilo v Českém království v platnost Vladislavské zřízení zemské. 1503 začal Leonardo da Vinci pracovat na obraze Mony Lisy. 19. června 1505 nastoupil v Číně na trůn císař Čeng-te z dynastie Ming. 1508–1512 vymaloval Michelangelo strop Sixtinské kaple. 1510 až 1520 1512 doplul Francisco Serrão jako první Evropan na Moluky. 1513 přešel Vasco Núñez de Balboa Panamskou šíji a jako první Evropan spatřil Tichý oceán. 1517 uveřejnil Martin Luther svých 95 tezí, čímž odstartoval německou reformaci. 1517 byla mezi českými královskými městy a šlechtou uzavřena Svatováclavská smlouva. 28. června 1519 se římským králem stal španělský král Karel Habsburský. 10. srpna 1519 vyplul portugalský mořeplavec Fernão de Magalhães ve službách španělské koruny na první úspěšnou cestu kolem Země. 1519 bylo potlačeno povstání Ču Čchen-chaoa, knížete z Ning, proti vládě mingského císaře Čeng-te. 1519–1521 dobyl Španěl Hernando Cortés říši Aztéků. 1520 nastoupil Sultán Sulejman I. na trůn v Osmanské říši. 1520 získala Ayşe Hafsa Sultan v Osmanské říši titul Valide Sultan, čili Sultanova matka. 1520 až 1530 1521 dobyl Hernán Cortés Tenochtitlán, hlavní město Aztécké říše. 1522 byl Hernán Cortés jmenován místokrálem Nového Španělska. 1523 se rozpadla Kalmarská unie, na níž král Gustav I. Vasa definitivně osamostatnil Švédské království. 1524–1525 proběhla německá selská válka. 24. února 1525 byl francouzský král František I. zajat vojsky Karla V. v bitvě u Pavie. 29. srpna 1526 rozdrtili osmanští Turci uherské vojsko v bitvě u Moháče. V boji padl i český, uherský a chorvatský král Ludvík Jagellonský. 1527 byl císařskými vojsky vydrancován Řím. Událost je známa jako Sacco di Roma. 1527–1533 došlo k roztržce mezi anglickým králem Jindřichem VIII. a papežem Klementem VII. Jindřich VIII. založil samostatnou Anglikánskou církev. 1529 byla osmanská vojska odražena při pokusu o dobytí Vídně. 1530 až 1540 1532–1533 rozvrátil Španěl Francisco Pizarro říši Inků. 1533 byl popraven vládce Inků Atahualpa. 1534 přebrala Mahidevran Sultan (konkubína, otrokyně, matka prince a nelegitimní manželka Sultána Sulejmana I. titul Valide Sultan po jeho zesnulé matce Ayse Hafse Valide sultan. 1534 sesadila Hurrem haseki Sultan, Mahidevran Sultan z postu Valide sultan a přebrala jej sama na sebe. 1535 byla ukončena vláda novokřtěnců v Münsteru. 1538 začaly Osmansko-portugalské války (1538-1560) 1540 až 1550 1541 prozkoumal a pojmenoval řeku Amazonku Španěl Francisco de Orellana. 1543 formuloval Mikuláš Koperník heliocentrickou teorii. 1545–1563 zasedal Tridentský koncil. 1546–1547 proběhla na území Svaté říše římské šmalkaldská válka. 16. ledna 1547 se moskevský velkokníže Ivan IV. nechal korunovat prvním ruským carem. 24. dubna 1547 byl Šmalkaldský spolek poražen vojsky Karla V. v bitvě u Mühlberka. 1547 došlo v Čechách k stavovskému povstání proti králi Ferdinandovi. 1550 až 1560 1552 dobylo carské Rusko Kazaňský chanát. 1555 byl uzavřen Augsburský náboženský mír, který de facto rozdělil Svatou říši římskou na katolickou a luterskou část. 1556 dobylo carské Rusko Astrachaňský chanát. 1558–1583 proběhla Livonská válka. 1560 až 1570 1562–1598 proběhly ve Francii Hugenotské války. 1568–1648 povstaly Nizozemské provincie proti španělské nadvládě v Osmdesátileté válce. 1. července 1569 sjednotila Lublinská unie Polského království a Litevského velkoknížectví. Tak vznikla Republika obou národů. 1570 až 1580 7. října 1571 byla osmanská flota poražena spojenými vojsky Svaté ligy v bitvě u Lepanta. 1572 došlo během tzv. Bartolomějské noci k zmasakrování francouzských hugenotů. 1577–1580 uskutečnil Angličan Francis Drake svou cestu kolem světa. Jako druhý tak obeplul Zeměkouli. 1580 až 1590 1580 porazil španělský král Filip II. portugalského krále Antonína I. Antonín následně prchnul do exilu a Filip se stal portugalským králem. 1582 zavedl papež Řehoř XIII. Gregoriánský kalendář. 1585–1604 proběhla Anglo-španělská válka. 8. února 1587 – poprava Královny Skotů, Marie Stuartovny 1588 došlo k porážce Španělské Armady. 1590 až 1600 1592–1598 proběhla Imdžinská válka mezi Japonskem a korejsko–čínskou aliancí. 1593–1606 konfrontovaly Osmanská říše s Habsburskou monarchií v Uhrách a na Balkáně své síly v rámci tzv. dlouhé turecké války. 13. dubna 1598 vydal francouzský král Jindřich IV. Edikt nantský. 17. února 1600 byl upálen spisovatel a astronom Giordano Bruno, který tvrdil, že středem vesmíru není Země. 21. října 1600 proběhla bitva u Sekigahary, ze které vítězně vzešel Tokugawa Iejasu, který se následně ujal vedoucího postavení v zemi. Toto datum je někdy považováno za počátek období Edo. Osobnosti V 16. století žily osobnosti jako italský malíř Sandro Botticelli (1444–1510), nizozemský malíř Hieronymus Bosch (1450–1516), mořeplavec Kryštof Kolumbus (1451–1506), italský malíř Leonardo da Vinci (1452–1519), italský filozof a politik Niccolò Machiavelli (1469–1527), portugalský mořeplavec Vasco da Gama (1469–1524), astronom Mikuláš Koperník (1473–1543), italský malíř Michelangelo Buonarroti (1475–1564), portugalský mořeplavec Fernão de Magalhães (1480–1521), německý teolog a reformátor Martin Luther (1483–1546), dánský astronom Tycho Brahe (1546–1601), španělský spisovatel Miguel de Cervantes y Saavedra (1547–1616), italský filozof Giordano Bruno (1548–1600), český šlechtic, diplomat a cestovatel Kryštof Harant z Polžic a Bezdružic (1564–1621), anglický básník William Shakespeare (1564–1616), italský filozof a astronom Galileo Galilei (1564–1642), slovenský lékař a filozof Ján Jesenský (1566–1621) a německý astronom Johannes Kepler (1571–1630). Odkazy Literatura Externí odkazy Staletí 2. tisíciletí Raný novověk