text: 13. srpen je 225. den roku podle gregoriánského kalendáře (226. v přestupném roce). Do konce roku zbývá 140 dní. Události Česko 1375 – Jan Jindřich Lucemburský s Alžbětou Oettingenskou a svými syny založil kartuziánský klášter v Králově Poli. Za své sídelní město si vybral Brno, kde oživil, rozvinul a dobudoval moravský lucemburský dvůr. 1496 – Na Litoměřicku vypuklo povstání poddaných proti Adamu Ploskovskému z Drahonic podporované Daliborem z Kozojed. 1604 – Uprostřed vrcholící lázeňské sezóny vyhořely Karlovy Vary, kde lehlo popelem 99 ze 102 domů. 1775 – Vydala Marie Terezie nový robotní patent, ve kterém stanovila maximální délku roboty na tři dny v týdnu. 1882 – Císař František Josef I. podepisuje Masarykův jmenovací dekret na pražskou univerzitu s platem 1600 zlatých. 1891 – V rámci Zemské jubilejní výstavy se odehrál první dálkový let balónem v Čechách. Balón Victor Hugo vzlétl v pražské Stromovce a přistál u Pardubic za 2 hodiny. 1898 – Na železniční trati Telč – Kostelec u Jihlavy zahájen pravidelný provoz pro veřejnost 1906 – Velkolepá show Buffalo Bill's Wild West Show uspořádala představení v Jihlavě na své cestě po Evropě 1929 – V pražském kině Lucerna se poprvé promítal zvukový film – americký film Loď komediantů. 1945 – Návrat československých letců Královského letectva (Royal Air Force) zpět do svobodné vlasti. 1956 – Češi umožňují legální vystěhování 160 000 etnických Němců do Německa. 2002 – Stav ohrožení na řadě míst kvůli katastrofální povodni, evakuace desítek obcí včetně části Prahy. 2009 – Madonna opět navštívila Prahu. Tentokrát se svou Sticky and Sweet tour. 2011 – Zpěvačka Hana Hegerová oznámila konec kariéry. Vedla ji k tomu touha se zbavit neustálého stresu, který sebou život koncertní umělkyně přináší. Zemřela o deset let později 23. března 2021. Svět 523 – Jan I. se stal katolickým papežem po smrti Hormisdase 582 – Maurikios se stal císařem Byzantské říše 1099 – Rainer z Biedy je zvolen papežem Paschalem II. Jeho pontifikát bude trvat 19 let 1415 – Anglický král Jindřich V. Plantagenet se vylodil se svou armádou v deltě francouzské řeky Seiny 1521 – Tenochtitlán, hlavní město aztécké říše, byl dobyt španělským conquistadorem Hernánem Cortésem. 1624 – Francouzský král Ludvík XIII. jmenuje kardinála Richelieua svým prvním ministrem 1630 – Král Ferdinand II. propouští Albrechta z Valdšejna jako generála rakouské armády na silný německý tlak, ne však nadlouho. Valdštejnův nástupce Jan Tserclaes Tilly se ukázal jako neúspěšný a císařská vojska zažívala jednu porážku za druhou, po dvou letech byl proto Valdštejn povolán zpět. 1704 – Války o dědictví španělské: Evžen Savojský a vévoda z Marlborough porazili v jedné z nejdůležitějších bitev konfliktu síly francouzsko-bavorské koalice v bitvě u Höchstädtu (též známé jako bitva u Blenheimu). 1732 – Premiéra Voltairova dramatu Zaïre v Paříži 1792 – Francouzský král Ludvík XVI. s manželkou Marii Antoinetou jsou formálně zatčeni a uvězněni Národním tribunálem a prohlášeni nepřáteli lidu. 1849 – Maďarská revoluce 1848–1849: Trosky maďarské revoluční armády kapitulovaly u Világoše. 1852 – Parník Atlantic na trase přes Erijské jezero z Buffalo do Detroitu se srazil s rybářskou lodí a potopil se s 250 cestujícími na palubě 1907 – V New Yorku vyjely do ulic první taxíky, které dovezl a provozuje Harry N. Allen 1923 – Gustav Stresemann se stává v německým říšským kancléřem. Zároveň se stává i ministrem zahraničí, kterým byl až do své smrti v roce 1929. 1940 – Začala hlavní fáze letecké bitvy o Británii. 1960 – Středoafrická republika vyhlásila nezávislost na Francii 1961 – Komunistická vláda v NDR zahájila stavbu Berlínské zdi. 1978 – Teroristický útok zabil v Bejrútu 150 Palestinců. 2004 – V Athénách byly zahájeny XXVIII. Letní olympijské hry. 2015 – Při útoku islamistické skupiny Boko Haram na nigerijskou vesnici Kukuwa-Gari přišlo o život nejméně 150 lidí. Narození Česko 1777 – Martin Štěpán, luterský kazatel († 21. února 1846) 1819 – Josef Hasner von Artha, lékař a poslanec Českého zemského sněmu († 22. února 1892) 1843 – Karel Šebor, houslista, hudební skladatel a dirigent († 17. května 1903) 1844 – Antonín Baťa starší, zakladatel obuvnické dynastie Baťů († 5. září 1905) 1855 – Eugen Miroslav Rutte, hudební skladatel a publicista († 15. července 1903) 1856 – Lev Lerch, český malíř († 6. května 1892) 1858 – Antonín Petzold, varhaník, dirigent, sbormistr a hudební skladatel († 7. května 1931) 1872 – František Zimák, československý politik († 7. února 1940) 1874 – Adolf Wenig, spisovatel, pedagog a překladatel († 19. března 1940) 1882 – Robert Schälzky, československý politik, velmistr Řádu německých rytířů († 27. ledna 1948) 1890 – Josef Hronek, římskokatolický teolog, církevní a literární historik († 23. září 1954) 1891 Jaroslav Grus, český malíř († 13. října 1983) Václav Hadač, český archivář († 4. dubna 1964) 1894 – František Ventura, československý jezdec na koni, olympijský vítěz v parkůru († 1. prosince 1969) 1899 – Mirko Eliáš, herec († 29. května 1938) 1900 – Václav Veselý, československý gymnasta, stříbrná medaile na OH 1928 († 10. prosince 1941) 1903 – František Maria Černý, český funkcionalistický architekt († 9. září 1978) 1904 – Josef Brož, český malíř a grafik († 12. října 1980) 1916 – Jan Pospíšil, právník, politický vězeň († září 2010) 1920 – Mirko Paráček, sprinter († 17. července 1991) 1923 – Zdenek Slouka, novinář a politolog († 23. prosince 2012) 1928 – Bohuslav Sedláček, hudební skladatel († 25. května 2013) 1932 Jiřina Žertová, sochařka, sklářská a uměleckoprůmyslová výtvarnice Zdeněk Ježek, český epidemiolog a infektolog († 24. listopadu 2019) 1933 – Alois Mikulka, malíř, sochař, grafik, ilustrátor, scénograf a spisovatel 1946 Michal Prokop, zpěvák, hudební skladatel a moderátor Milan Hein, český divadelní publicista, herec, moderátor a divadelní podnikatel 1947 – Dáša Cortésová, česká zpěvačka 1959 – Milada Gabrielová, česká malířka 1983 – Aleš Hemský, reprezentant v ledním hokeji 2000 – Tomáš Čvančara, český fotbalový reprezentant Svět 1311 – Alfons XI., kastilský král († 26. března 1350) 1516 – Hieronymus Wolf, německý historik († 8. října 1580) 1596 – Jean Bolland, jezuitský historik († 13. září 1665) 1654 – Pier Francesco Tosi, italský zpěvák-kastrát, hudební skladatel († 16. července 1732) 1655 – Johann Christoph Denner, německý nástrojař a vynálezce klarinetu († 20. dubna 1707) 1662 – Charles Seymour, 6. vévoda ze Somersetu, anglický politik a šlechtic († 2. prosince 1748) 1698 – Louise Adélaïde d'Orléans, francouzská princezna († 10. února 1743) 1704 – Lorenzo Fago, italský varhaník, hudební skladatel a pedagog († 30. dubna 1793) 1717 – Louis François I. de Bourbon, princ z Conti, pravnuk Ludvíka XIV., politik a generál († 2. srpna 1776) 1743 – Marie Alžběta Habsbursko-Lotrinská, rakouská arcivévodkyně, dcera Marie Terezie († 22. září 1808) 1752 – Marie Karolína Habsbursko-Lotrinská, dcera Marie Terezie, neapolsko-sicilská královna († 8. září 1814) 1764 – Louis Baraguey d'Hilliers, francouzský generál v období napoleonských válek († 6. ledna 1813) 1792 – Adelheid Sasko-Meiningenská, britská královna, manželka Viléma IV. († 2. prosince 1849) 1802 – Nikolaus Lenau, rakouský básník († 22. srpna 1850) 1803 – Vladimir Fjodorovič Odojevskij, ruský spisovatel a vědec († 11. března 1869) 1814 – Anders Jonas Ångström, švédský astronom a fyzik († 21. června 1874) 1819 – George Gabriel Stokes, irský matematik, fyzik a politik († 1. února 1903) 1822 – Heinrich Louis d'Arrest, německý astronom († 14. června 1875) 1824 – Paweł Stalmach, polský národní buditel, novinář († 13. listopadu 1891) 1844 – Friedrich Miescher, švýcarský lékař a přírodovědec († 26. srpna 1895) 1850 – Andrea Carlo Ferrari, arcibiskup Milána a kardinál († 2. února 1921) 1852 Robert Hausmann, německý violoncellista, hudební skladatel, editor a pedagog († 18. ledna 1909) Christian Krohg, norský malíř († 16. října 1925) 1861 – Herbert Hall Turner, anglický astronom († 20. srpna 1930) 1863 – William I. Thomas, americký sociolog († 5. prosince 1947) 1871 – Karl Liebknecht, německý socialistický politik a spoluzakladatel Komunistické strany Německa (KPD) († 15. ledna 1919) 1872 – Richard Martin Willstätter, německý chemik, nositel Nobelovy ceny za chemii († 3. srpna 1942) 1873 – Józef Haller de Hallenburg, polský generál († 14. července 1960) 1880 – Michel Navratil, oběť potopení Titanicu († 15. dubna 1912) 1888 – John Logie Baird, britský vynálezce černobílé televize († 14. června 1946) 1896 – Rudolf Schmundt, nacistický generál († 1. října 1944) 1898 – Jean Borotra, francouzský tenista († 17. července 1994) 1899 – Alfred Hitchcock, filmový režisér († 29. dubna 1980) 1900 – Arpád Vojtech Felcán, slovenský pedagog a partyzán, člen KSČ († 20. prosince 1944) 1902 – Felix Wankel, německý mechanik a konstruktér († 9. října 1988) 1905 – Franz Ziereis, velitel koncentračního tábora Mauthausen-Gusen († 23. května 1945) 1910 – Saíd bin Tajmúr, sultán Maskatu a Ománu († 19. října 1972) 1912 – Salvador Luria, italsko-americký mikrobiolog, Nobelova cena 1969 († 6. února 1991) 1913 – Makarios III., kyperský státník a prezident († 3. srpna 1977) 1918 – Frederick Sanger, britský biochemik, Nobelova cena 1958 a 1980 († 19. listopadu 2013) 1919 – George Shearing, britsko-americký klavírista († 14. února 2011) 1920 – Jean Honoré, francouzský kardinál († 28. února 2013) 1921 – Jimmy McCracklin, americký hudebník († 20. prosince 2012) 1924 Serafim Fernandes de Araújo, brazilský kardinál († 8. října 2019) Jurij Fjodorovič Orlov, ruský jaderný fyzik a disident († 27. září 2020) 1925 Milan Stanislav Ďurica, slovenský historik Viktorija Kamenská, ruská spisovatelka a překladatelka († 18. července 2001) 1926 Chanoch Bartov, izraelský spisovatel a novinář († 13. prosince 2016) Fidel Castro, kubánský revolucionář a prezident († 25. listopadu 2016) 1931 – Norman Read, novozélandský olympijský vítěz v chůzi na 50 km z roku 1956 († 22. května 1994) 1934 – Seraphim Rose, americký pravoslavný kněz, filosof, spisovatel († 2. září 1982) 1939 – Howard Tate, americký zpěvák a skladatel († 2. prosince 2011) 1942 – Robert Lee Stewart, americký vojenský letec a kosmonaut 1943 – Roberto Micheletti, prezident Hondurasu 1946 Daniela Bakerová, slovenská herečka Milan Hein, divadelní publicista, herec, moderátor Janet Yellenová, předsedkyně Rady guvernérů Federálního rezervního systému USA 1949 – Bobby Clarke, bývalý kanadský hokejista 1950 – Marián Masný, československý fotbalista slovenské národnosti 1951 – Dan Fogelberg, americký rockový zpěvák a skladatel († 16. prosince 2007) 1952 – Hughie Thomasson, americký kytarista a zpěvák († 9. září 2007) 1953 Carla Bodendorfová, německá atletka, sprinterka, olympijská vítězka František Griglák, slovenský rockový kytarista 1955 – Mulgrew Miller, americký klavírista († 29. května 2013) 1956 – Marco Mendoza, americký hard rockový hudebník 1957 – David Crane, americký scenárista, spisovatel a producent 1959 – Mikael Niemi, švédský spisovatel 1960 – Janusz Kurtyka, polský historik († 10. dubna 2010) 1963 – Édouard Michelin, společník a generální ředitel společnosti Michelin Group († 26. května 2006) 1970 – Alan Shearer, anglický fotbalista 1975 – Marty Turco, kanadský hokejový brankář 1976 – Nicolás Lapentti, ekvádorský tenista 1982 – Sebastian Stan, rumunsko-americký herec 1983 – Táňa Pauhofová, slovenská herečka 1984 Colin Fleming, britský tenista Aljona Bondarenková, ukrajinská tenistka 1987 – Xenija Aleksejevová, ruská horolezkyně Úmrtí Česko 1403 – Smil Flaška z Pardubic a Rychmburka, šlechtic, spisovatel (* 1349) 1919 – Josef Klvaňa, přírodovědec, etnograf, pedagog a fotograf (* 22. ledna 1857) 1922 – Josef Sylvestr Vaněček, matematik (* 7. března 1848) 1925 – Václav Vondrák, český slavista (* 22. září 1859) 1930 – Václav Laurin, technik, podnikatel a průmyslník (* 16. října 1865) 1935 – Josef Smrtka, československý pedagog a politik (* 18. května 1858) 1936 – Hugo Rex, lékař a univerzitní profesor (* 9. ledna 1861) 1953 – Marta Pavlisová, rychlostní kanoistka (* 28. července 1914) 1963 – Jan Košťál, profesor teorie a stavby spalovacích motorů, rektor ČVUT (* 27. prosince 1884) 1964 – Jindřich Urbánek, lékař a politik (* 6. července 1884) 1972 – Jan Löwenbach, advokát, hudební kritik, básník, libretista (* 29. dubna 1880) 1973 – Jaroslav Stránský, československý politik, novinář a právník (* 15. ledna 1884) 1982 Josef Vobruba, dirigent, hudební režisér a aranžér (* 6. září 1932) Jaroslav Frydrych, moravský akademický malíř (* 17. října 1928) 1984 – Pavel Bareš, architekt (* 15. května 1904) 1988 – Václav Holzknecht, klavírista, hudební vědec, pedagog, spisovatel (* 2. května 1904) 1991 – Vilibald Bezdíček, vysokoškolský pedagog, politik ministr (* 12. listopadu 1906) 1995 Kamil Fuchs, architekt (* 4. prosince 1930) Jan Křesadlo, spisovatel (* 9. prosince 1926) 2017 – Slávka Peroutková, česká novinářka, třetí manželka Ferdinanda Peroutky (* 9. listopadu 1922) Svět 582 – Tiberios II., byzantský císař 1134 – Irena Uherská, byzantská císařovna (* 1088) 1382 – Eleonora Aragonská, kastilská královna (* 20. února 1358) 1431 – Jolanda z Baru, aragonská královna (* 1364) 1523 – Gerard David, holandský malíř (* ?1460) 1608 – Giambologna, vlámský sochař (* 1529) 1621 – Svatý Jan Berchmans, vlámský jezuita, patron mládeže (* 13. března 1599) 1626 – Marie Brunšvicko-Lüneburská, německá šlechtična, vévodkyně a princezna (* 13. ledna 1566) 1699 – Marek z Aviana, kapucínský mnich a kazatel (* 17. listopadu 1631) 1749 – Johann Elias Schlegel, německý dramatik a literární historik (* 17. ledna 1719) 1788 – Esma Sultan, osmanská princezna a dcera sultána Ahmeda III. (* 14. března 1726) 1818 – Agostino Accorimboni, italský hudební skladatel (* 28. srpna 1739) 1822 – Jean-Robert Argand, francouzský knihkupec a amatérský matematik (* 18. července 1768) 1826 – René Théophile Hyacinthe Laënnec, francouzský lékař, vynálezce stetoskopu (* 17. února 1781) 1860 – Danilo II. Petrović-Njegoš, první černohorský kníže (* 25. května 1826) 1862 – Svatý Benild, salesiánský řeholník, katolický světec (* 13. června 1805) 1863 – Eugène Delacroix, francouzský malíř (* 26. dubna 1798) 1865 – Ignác Filip Semmelweis, maďarský lékař, prosazovatel hygieny (* 1. července 1818) 1882 – William Stanley Jevons, anglický logik, metodolog a ekonom (* 1. září 1835) 1896 – John Everett Millais, anglický malíř (* 8. června 1829) 1899 – Karl Heinrich Weizsäcker, německý protestantský teolog (* 11. prosince 1822) 1900 – Vladimir Sergejevič Solovjov, ruský filosof, teolog, mystik, publicista a básník (* 28. ledna 1853) 1901 – Domenico Morelli, italský malíř (* 4. srpna 1826) 1910 Florence Nightingalová, britská ošetřovatelka, zakladatelka první školy pro ošetřovatelky na světě (* 12. května 1820) John Poyntz Spencer, 5. hrabě Spencer, britský státník a šlechtic (* 27. října 1835) 1912 Jules Massenet, francouzský skladatel (* 12. května 1842) Octavia Hillová, britská sociální pracovnice (* 3. prosince 1838) 1913 – August Bebel, německý politik, spisovatel a filozof (* 22. února 1840) 1917 – Eduard Buchner, německý chemik, nositel Nobelovy ceny za chemii (* 20. května 1860) 1927 Mieczysław Szczuka, polský avantgardní umělec (* 19. října 1898) James Oliver Curwood, americký spisovatel (* 12. června 1878) Hermann Abert, německý muzikolog (* 25. března 1871) 1928 – Fernand Charron, francouzský automobilový závodník (* 30. května 1886) 1933 – Hasan Prishtina, politický předák kosovských Albánců (* 1873) 1946 – Herbert George Wells, anglický spisovatel (* 21. září 1866) 1956 – Jakub Kolas, běloruský spisovatel (* 3. listopadu 1882) 1965 – Hajato Ikeda, premiér Japonska (* 3. prosince 1899) 1971 – King Curtis, americký virtuózní saxofonista (* 7. února 1934) 1971 – Walter Owen Bentley, britský průkopník automobilismu (* 16. září 1888) 1972 – Carl Malmsten, švédský designér nábytku (* 7. prosince 1888) 1974 – Tina Brooks, americký saxofonista (* 7. června 1932) 1983 – Leo Haas, karikaturista, kreslíř, malíř (* 15. dubna 1901) 1984 – Tigran Petrosjan, sovětský (arménský) šachista, mistr světa v šachu (* 17. června 1929) 1994 Ferenc Örsi, maďarský prozaik a dramatik (* 17. dubna 1927) Valentin Kuzin, sovětský hokejový reprezentant (* 23. září 1926) 1996 – David Tudor, americký klavírista a hudební skladatel (* 20. ledna 1926) 1998 – Julien Green, americko-francouzský spisovatel (* 6. září 1900) 2008 – Henri Cartan, francouzský matematik (* 8. června 1904) 2009 – Les Paul, americký jazzový kytarista, vynálezce, průkopník vývoje elektrické kytary (* 9. června 1915) 2011 Ctirad Mašín, protifašistický a protikomunistický odbojář (* 11. srpna 1930) Topi Sorsakoski, finský zpěvák (* 27. října 1952) 2014 – Frans Brüggen, nizozemský dirigent, flétnista a muzikolog (* 30. října 1934) 2015 – Arnon Gafni, izraelský ekonom, guvernér centrální banky (* 14. července 1932) 2021 – Carolyn S. Shoemaker, americká astronomka (* 24. června 1929) Svátky Česko Alena Belinda Hypolit, Hippolit Kasián Sven Svět Mezinárodní den leváků Středoafrická republika: Den nezávislosti Tunisko: Mezinárodní den žen Itálie: Palio del Golfo (je-li druhá neděle v měsíci) Zambie: Den mládeže (je-li pondělí) Katolický kalendář Svatý Poncián (Pontianus) – 18. papež katolické církve († 237) Svatý Hippolyt (Hippolytus) – první vzdoropapež († 235). Svátky Římských bohů Slaví se Vertumnalia na počest boha změny, ročních období Vertumna. Římské slavnosti na počest Diany Externí odkazy Srpnové dny


Masopust ve Volči podvanácté | Pardubice.cz Úvod ZprávySpolečnostMasopust ve Volči podvanácté Podobně jako v řadě dalších obcí Pardubického kraj se také ve Volči na Pardubicku ujala obnovená masopustní tradice. I proto mohla v sobotu 5. března starostka Květa Heřmánková vyslovit všemi občany obce očekávaný slavnostní souhlas s celodenním dováděním. Tomuto okamžiku samozřejmě předcházel tradiční průvod masek, jemuž přihlížel i náměstek hejtmana Roman Línek. „Tradiční a vyhlášenou skupinou průvodu zde vedle medvědů bylo hejno slepic. Ty však letos chyběly, jejich protagonistky tentokrát zvolily poutavé masky potulných cikánek. A mezi rekvizitami nechyběl ani povoz tažený koňmi,“ přiblížil sobotní slavnost Roman Línek, který se volečských masopustů v posledních letech zúčastňuje s železnou pravidelností. Služby se připravují tradičně ve spolupráci s Městskou policií, která zvýšeným dohledem pomáhá udržovat pořádek na hřbitovech i okolí. Žena podváděla řemeslníky Mělo opakovaně docházet k oddalování termínů schůzek. S-Firma, první sociální firma v kraji Pokud bychom nepřistoupili k transformačním opatřením, byli bychom rozhodnutím ministerstva rozpuštěni“.


source: wikipedia

text: Kalorimetr je zařízení umožňující pokusně provádět tepelnou výměnu mezi tělesy a měřit potřebné tepelné veličiny (teplo a teplota). Blackův kalorimetr Tento jednoduchý kalorimetr, jeden z prvních kalorimetrů vůbec, se skládal z bloku ledu o teplotě 0 °C, do něhož byla vydlabána jamka. Do jamky byl vložen zahřátý předmět, jehož tepelnou kapacitu bylo třeba změřit, a jamka byla zaklopena dalším kusem ledu. Po ochlazení předmětu byla hubkou odsáta voda a její hmotnost (při známém skupenském teple vody) umožnila spočítat teplo ukryté ve vloženém předmětu. Bunsenův kalorimetr Měřicí nádoba byla obalena ledem a umístěna ve větší uzavřené nádobě s vodou. Na dně této větší nádoby byla rtuť. Ta se mohla pohybovat do kapiláry. Pohyb rtuti v kapiláře pak přesně indikoval změnu objemu tajícího ledu. Směšovací kalorimetr Kalorimetr se skládá ze dvou nádobek do sebe vložených. Mezi stěnami nádobek je vzduch, který tepelně izoluje vnitřní nádobku od vnější a od okolí. Každá z nádobek se přikrývá víčkem, ve kterém bývají otvory pro teploměr a míchačku. Tepelná kapacita kalorimetru, která ovlivňuje tepelnou výměnu při pokusu, se určuje experimentálně. Související články Termodynamika Kalorimetrická rovnice Externí odkazy Termodynamika Laboratorní vybavení


6. 8. 2013 Hired Guns potřetí a naposledy Správní chlapi by měli dodělávat, co načli. I když od Hired Guns Amiga Old School party uběhly dva měsíce, myšlenka na hru byla příliš silná. A tak jsme se jednoho krásného večera (včera) sešli v sestavě DaMi, Dóďa, Předseda a já, abychom dorazili Hired Guns do zdárného konce. Pařba, která začala zhruba v šest večer, končila v jednu ráno a shrnul bych to asi takto: EXTÁZE! I když jsem se zprvu bál, že dvouměsíční přestávka mne spíše od hry odradí, či že vypadnu z nostalgické nálady a zapomenu naučené ovládání, opak se ukázal býti pravdou. Tohle není nostalgie. Tohle je hardocore pařba nejvyššího kalibru, zkrvavené oči, nefunční sejvy, rozbité joysticky, spousta smíchu a zábavy. I když je mi jasné, že to vyzní pozérsky, musím říci, že něco takového vám současné mainstreamové hry jenom horko těžko dají. Dvě myši do Amigy, joystick a klávesnice. A hodně odvahy a odhodlání. Bez toho si neužijete žádnou hru. Abych hned předem nalil čistého vína, musím zmínit extrémně důležitou věc. Dami totiž pod vlivem párty ve Vraném k Hired Guns zasedl již doma a za ty dva měsíce ji dvakrát dohrál sám. To znamená, že v našem čtyřčlenném týmu plnil roli kapitána, protože si pamatoval všechna kritická místa hry. De facto suploval roli návodu. Ve skutečnosti to ale nebylo na škodu, protože bez něj bychom se teď ještě někde plácali v osmém levelu. Některé hádanky jsou totiž doslova na jeden pokus a i když nebyly vysloveně časté, bez Damiho vedení bychom ztratili příliš mnoho času a energie. Hired Guns jsou, jako mnoho dalších podobných her, mnohem lehčí, než se na první pohled zdá. Hlavní je samozřejmě praxe. Ovládání musí přejít pod kůži. Inventář musí být uspořádán s OCD precizností. Pohyb musí být rychlý a dokonale načasovaný, přesný. To je ale vše na hráči. Všechno ostatní - zkoumání, hádanky, zbraně, munice, psi-ampy - to všechno už tak nějak přijde samo. Hra mne ale překvapovala každou chvíli. Stavění vlastních plošinek, rozmisťování střílecích věží, psi-amp s náhodným účinkem, propadla, pomalý pád ála peříčko, dýchání pod vodou, vodotěsnost, několik druhů štítů, munice a hromady granátů, zbraní a několik menších vychytávek. Nečekal jsem, že hra bude takto bohatá. A i level design mne dostal do kolen. Grafika vypadá pořád dobře, má úžasnou atmosféru. Pohled na zapadající měsíc, blesky v pozadí, tlukot srdce, namodralé zdi uvnitř reaktoru chlazeného vodou. Opravdu jsem byl chvílemi až omráčen tím, jak primitivním způsobem vystavěli DMA Design mnohapatrové chrámy plné výtahů. Obdivoval jsem, jak primitivní follow inteligence nepřátel zamávala s našimi řadami. Jak jsme se takticky museli vzájemně krýt, klást miny, přehazovat si munici a lekárničky. V každé úrovni byly jeden dva okamžiky, kdy se mi zatajil dech. A nebylo to tím, že jsem byl pod vodou. Strašně se mi líbilo střídání tempa ve hře. Jedna úroveň například začala na otevřeném prostranství, kdy jsme se museli prostřílet skrz řady oštítovaných kopuloidů, což nebyla legrace. Atmosféra byla úžasná, je to jako z nějakého filmu, kdy vidíte bandu hrdinů proti neférové přesile, ale za řevu našich hrdel a zbraní (a po nekonečném save-loadování) jsme vyrasili i toho nejposlednějšího robota. Postup vpřed za každou cenu a má věrná ostřelovací puška ládovala 9 mm projektily dál, než jsem byl schopen vůbec dohlédnout. Střílel jsem dřív, než se objevil cíl - primitivní simulace balistiky zařídila, že robot dostal co proto, byť vstoupil na políčko o půl sekundy později. A pak jsem se jen procházel mezi troskami kouřícího šrotu a říkal jsem si, že jsem odvedl dobrou práci. Jak jsem napsal výše - tahounem týmu byl hlavně Dami, který zkrátka věděl, kam sáhnout. To ale neznamená, že bychom byli my ostatní zbyteční. V podstatě neustále jsem se cítil hrdý za zabití každé příšery, protože jsem tím pomohl týmu. Výtečný byl také Dóďa, který v pozdější fázi hry řešil všechny podv 1000 odní pasáže, jelikož hrál za robota. A Předseda? Kdo by na toho smíška pokládajícího odjištěné miny ným pod nohy mohl zapomenout. "Hele robot, zastřelím ho" pravil a už jsme mačkali CTRL-L, zatímco se na Dóďově tváři vykreslila nehraná nasupěnost. Pařba - á - ha há! Abych jen stručně shrnul, o čem vlastně hra je - cílem je položit čtyři bojlery na správné místa v poslední úrovni. Bojlery (odborně: brojler) jsou rozmístěné ve čtyřech zakroužkovaných lokacích na hlavní mapě a tak logicky vyplývá, že není potřeba projít všechny mise k prostému dohrání. Jelikož jsme chtěli hlavně dotáhnout hru k finálnímu výbuchu, šli jsme po bojlerech takticky až po té, co jsme si vyčistili cestu skrz ostatní povinné úrovně. Pak stačilo jen utéci a hra byla dohraná. Jak snadné! Překvapila mne také taktická složka hry. Ono to vyzní logicky - držte si nepřátele dále od těla. Ano, to ví každé malé dítě. Ale v Hired Guns je mnoho úzkých, klaustrofobických míst, kde prostě není prostor k manévrování. A další detail - během střelby se nelze hýbat, takže když pálíte dávkou z kulometu, nepřítel popojde a sejme vás nožem zblízka na jednu ránu. Mnohokrát během večírku došlo k pozastavení hry a třeba deset minut jsme probírali strategii, kdo se kam postaví a co bude dělat. Některá místa (zejména ke konci hry) jsou designovaná vysloveně pro jednu postavu (obíhání nepřítele dokola v chodbě, tam bychom se ve dvou či více prostě rozstříleli na cucky), mnohá jsou ale navržena pro přímou kooperaci dvou až čtyř lidí. Líbila se mi také série čtveřic teleportů, kdy každý byl určen pro jednoho z nás. Takže nasejvit, vlítnout tam, když se situace vymkne z kontroly, load pozice a přerozdělení úkolů. Briliantní! Celkem mne překvapilo, že v konečném důsledku je většina úrovní celkem malá. Sice jsou chodby spletité, exteriéry rozlehlé, ale když se člověk soustředí na jádro věci, většina hádanek se vejde na mapku 10x10 políček a ještě vám kus zbyde. Díky tomu se dá v každé úrovni rychle zorientovat, pokud si vezmete k ruce mapu, ideálně v kombinaci s psi-ampem farsight. Jelikož ukládání a nahrávání pozice do RAM disku je ďábelsky rychlé, považoval jsem to chvílemi skoro za cheat. Avšak na druhou stranu... Na druhou stranu nutno podotknout, že za celý večírek náš přibližně stokrát obtěžovala hláška, vyzývající k zadání kódu z manuálu. Nesvedete si představit, jak moc otravný proces to je! Tento dotaz, neboli naplnění direktivy 2850 vesmírného sboru, se objeví vždy při uložení nebo obnovení hry, takže ono to podvádění s příliš častým ukládáním je trochu vykoupeno. Zlomový okamžik přišel asi v deset večer, kdy jsme všichni svorně potvrdili, že deklinace hvězdy 200 je SKUTEČNĚ 84 a nic jiného, což hra prostě odmítla pochopit. Samozřejmě jsme sejvovali většinu času do RAMdisku, takže došlo k resetu, obnovení pozice z disku (tj. krok vzad asi o půl hodiny hry) a jeli jsme celou úroveň znova. Na druhou stranu je fakt, že opakované průchody byly již ďábelsky rychlé. Hráči t d6c o v devadesátých letech měli MNOHEM horší. Dneska jste sice nuceni být během hraní permanentně online, ale nikdo vás neobtěžuje při každém třetím sejvu k prohledávání obsáhlé tabulky. Já vím, že v době cracků a warezu je to irelevantní, ale z oficiálního hlediska? Peklo prostě. Dosud se mi nepodařilo vygooglit, zda byly Hired Guns takto prolezlé chybami v manuálu. Ono těch hodnot není zas tak moc - asi 4.000, jestli to dobře počítám. Takže si umím představit, že to mohlo postihnout více hráčů. Nu, přežili jsme to! A závěrečná mise byla lahůdková. Rozmístění bojlerů bylo dílem okamžiku, ale finále hry spočívalo v šesti překvapivě velkých bossících na dost malém prostoru, ke kterému vedly tři výtahy. Bylo to drsné. Zkoušeli jsme mnoho variant - naházet na sebe štíty, rozestavit střílny, postavit ve vzduchu plošinky, střílet z granátometu... I když Dami tvrdil, že je ta poslední mise (s obtížností 15 oproti běžnému hodnocení 3-9) vlastně velice jednoduchá, měli jsme docela problém ji vyřešit. Přímý útok skoro neměl efekt, vlastně si nejsem jistý, jestli se nám jednoho z těch šesti bastardů podařilo dostat. Ale mělo to pozitivní efekt, museli jsme experimentovat, kombinovat a zkoumat. V našem týmu byl jeden člen, kterého bych se nebál nazvat outsiderem. Plnil spíše podřadné, neřkuli kopáčské práce, nošení klíčů, granátů a podobně. No a tento člen našeho týmu přišel s odvážnou taktikou. Nahnal jsem bossíky do jednoho rohu místnosti, rychle jsem je oběhl po levé straně, odtlačil jsem posuvnou stěnu, uzmul bleskurychle červenou kartu a šupajdil do teleportu k vítěznému cíli, aniž bych si nahodil štít či se nechal nějak zranit. Moment vítězství byl neodkladný a tak jsme se okolo jedné ráno poplácali po ramenou, potřásli si notně znavenými pravicemi a vydali jsme se ke svým domovům. Fascinuje mne to. Nejen to, že se dřív opravdu dělaly hry, které vyžadovaly naprosté nasazení. Ale i to, že po namemorizování se dají tyto hry dojet relativně bez ztráty kytičky. Že se vůbec dají namemorizovat, i když vypadají monstrózně. A také mne fascinuje, že se pořád najdou lidé, které tyto hry fascinují a jsou schopni je dorážet do konce. Sice jsem nedávno dohrál celou řadu her (Shadowrun Returns, Fire Emblem, Donkey Kong Country Returns...), ale u žádné z nich jsem nebyl takto vyčerpaný. Spokojený, nadšený, v euforii - to ano. Ale odpadnout od joysticku do stavu nevědomí, kdy se mi zdají sny o čtvercový 1000 ch chodbách... to mi chybělo, sakra! Díky za to, chlapi! Paradoxně ale dohráním této skvělé pařby došlo k malému problému - co budeme hrát teď? Jistě, můžeme si dát Hired Guns znova. Jejich znovuhratelnost je opravdu vysoká a nevyčistili jsme zdaleka všechny úrovně, takže prostor tady je. Ale je tady někde po ruce nějaká jiná, kooperační hra pro čtyři hráče, ideálně na jedné Amize? V současnosti se snažím prosadit Alien Breed 3D 2 ve dvou po kabelu, ale to není úplně ono. Chtělo by to nějakou strategickou, taktickou střílečku, ne nepodobnou Hired Guns, ale klidně nemusí být nutně first person. Narazil jsem na fantasy mutaci Kargon, jenž by mohla zabavit - ale je více orientovaná na deathmatch a recenze má poněkud vlažné. Jakékoliv tipy uvítám v komentářích. Hired Guns zdar! 11 komentářů: Tak teď je asi nejvhodnější čas a místo na dotaz, ve které misi / levelu je na stěně FLODNA?OdpovědětVymazat Pokud pro 2, tak bych zkusil Bloodwych :)OdpovědětVymazat Pěkné počtení, člověk by nevěřil, jak se taťuldové dokáží ponořit do hry.OdpovědětVymazat Napodobit Hired Guns je asi nemožné. Podle mě je to stále číslo 1. Přiblížil se k tomu Stalker. Ale nepřekonal.OdpovědětVymazat Znám ten pocit dohraného Hired Guns ve čtyřech lidech a moc dobře si ho pamatuji i když to byl víkend roku 1995.OdpovědětVymazat Mám pro tebe typ na hru, která i když je "jen střílečka" mi připomíná taktizování v Hired Guns. Hra se jmenuje Alien Swarm a je zdarma na Steamu. Je nutné ji hrát s přáteli, náhodní hráči jsou na dvě věci. Začal jsem to hrát s kámošem a na obtížnost normal to byla hodně těžká hra než jsme si vytvořili taktiku. Dohrání na obtížnost brutal to už vyžaduje 4 hodně dobře sehrané lidi, kteří spolu spolupracují. Obtížnost hard se dá doje 1000 t ve třech. Jinak bych si hrozně přál, aby Grimrock 2 měl Co-op.Odpovědi Alien Swarm znám, to byla dobrá hra! Teď ale něco hledáme spíše na Amigu ;).Vymazat Na Amize byla "Duna 3" a ta měla multiplayer pro 6 nebo 8 hráčů (každý měl dvě klávesy a řídil červa), ale nevím jestli by se u toho dalo vydržet celou noc.OdpovědětVymazatOdpovědi Achtung die Kurve už máme za sebou, hledáme něco "nového". Vlastně mne napadá, že HG připomínají vzdáleně Gauntlet, ale v fps perspektivě. Zkusím prohledat tyhle top-down hry.Vymazat Gauntlet na Amigu byl a nějaký multiplayer měl, stojí to za pokus. Pak určitě Dynablaster, Skidmarks a Base Jumpers, ty pro čtyři byly. pro 4 hráče byl i nějaký fotbal. Na Amiga-párty jsem nebyl už asi 10 let a z paměti se mi to vytrácí.OdpovědětVymazatOdpovědi Jako těch akčních nebo závodních her pár je. Ale něco kooperačního a na delší dobu by to chtělo. Něco jako Chaos Engine 3 ;).Vymazat


source: CulturaX

text: MOJE POŠUMAVSKO-LIPENSKÉ STRÁNKY - Moje články v Českokrumlovském deníku - V Černé sledujeme také vývoj počasí Úvod » Moje články v Českokrumlovském deníku » V Černé sledujeme také vývoj počasí V této souvislosti proběhly řádné oslavy při kterých došlo k oficiálnímu představení nového znaku a vlajky obce. Byla to jedna z nejdůležitějších a důstojných, kulturních akcí minulého roku. O oslavách toho bylo v tisku napsáno poměrně dost, rovněž i já jsem některé své články k tomuto výročí nasměroval. V průběhu celého roku jsem pak měl možnost písemně zachytit i mnoho dalších událostí, které se v obci dařilo uskutečňovat, zejména pokud se týká oprav a rekonstrukcí ,zejména obecního majetku. Jako kronikář obce se snažím zachytit a postupně popsat veškeré významné události v obci, mezi které rovněž patří i sledování a vývoj počasí. A to je právě oblast o které bych se chtěl v tomto článku zmínit.Pro mnoho lidí je v současné době prioritou úplně něco jiného, žijeme v období hospodářsko-finanční krize, kterou určitě pocítí naprostá většina obyvatel. Počasí je přesto stále středem zájmu a téměř při každém rozhovoru na něj přijde řeč. Ve starých kronikách se kladl na počasí velmi velký důraz a často byl zápis v některém jednotlivém roce pouze o počasí. Nebylo divu, tenkrát , zejména v naší oblasti, kde bylo obživou převážně zemědělství nebo lesy, byli téměř všichni na počasí závislí. V souvislosti s kronikářskou prací jsem začal amatérsky sledovat počasí v roce 1979, uplynulo tedy právě nyní 30 let . Za tu dobu mám nepřeberné množství záznamů o teplotě a ostatních důležitých meteorologických jevech, což vše zaznamenávám celých třicet let dennodenně. Moje rodina je poučená a pokud nejsem doma, zaznamenává vše ostatní člen rodiny.Znovu zdůrazňuji, že pouze amatérsky, nemám žádné přístroje, ale pro představu, jaký byl který den v onom roce v obci Černá v Pošumaví, to docela postačuje. Ostatně v Černé v Pošumaví je profesionální elektronicky řízená meteorologická stanice, patřící pod Český hydrometeorologický ústav České Budějovice, o kterou se zodpovědně stará pan Vladimír Rolčík a ta vykazuje výsledky dokonale přesné. Pro naší obec, která je v současnosti vyloženě turisticko-rekreační, je důležité, jaké počasí panuje v letních měsících, neboť na tom závisí i činnost našich podnikatelů v turistice.Porovnal jsem červenec a srpen za celých třicet let a zjistil, že nejteplejší byly v létech 1994, 1992, 1991, řazeno sestupně.Naopak nejchladnější byly tyto měsíce v letech 1984, 1981 a 1980.Červenec a srpen roku 2008 byl dvanáctý nejteplejší, ovšem samotný červenec byl za celé období nejdeštivější. Stejně tak porovnám-li leden a únor pak nejteplejší byly tyto měsíce v létech 1995, 1994 a též v roce 2007, nejchladnějšími naopak roky 2006, 1982 a 1985. Leden a únor 2008 byly devátými nejteplejšími měsíci. Co se týče celého roku 2008 pak byl ohledně teploty přesně uprostřed, na patnáctém místě a podle mých záznamů v tomto roce ve 107 dnech s různou intenzitou pršelo a ve 22 dnech sněžilo. Vstupujeme do roku 2009 a ten má ohledně počasí rovněž své výročí. Před 8O-ti lety byla 11. února 1929 naměřena zatím nejnižší teplota vzduchu v historii a to v Litvínovicích u Českých Budějovic, jejíž hodnota činila – 42,2°C. Kronikář obce Černá v Pošumaví, tehdy Schwarzbach, popisuje tuto zimu v kronice takto: Strašná zima 1928/29 postavila všechny poslední zimy za posledních 150 let do stínu.Obrovské masy sněhu, které napadly od konce prosince do poloviny ledna zastavily veškerou dopravu.Pošta byla podle možností dopravována na saních se psím spřežením.To všechno by se bývalo lehce sneslo, kdyby nebyly tyto masy sněhu doprovázeny mrazy, které nabývaly na třeskutosti a asi 8 týdnů se stále klesající teplotou.V lednu bylo zaznamenána teplota -28° C až – 34° C. Soužené lidstvo doufalo, že s koncem měsíce přijde oteplení, bylo ale počátkem února ve svých nadějích zklamáno velice.Jakoby chtěla svým zničujícím způsobem dodat větší důraz, nasadila zima ve dnech od 2. do 7.února teploty až – 36° C, aby potom na masopustní pondělí nasadila své činnosti korunu s – 41° C při nejostřejším severovýchodním větru.Co v těchto dnech zahynulo zvířat a ptactva je nepochopitelné.Srnčí, zajíci a koroptve byli téměř vyhubeni.Denně se nacházeli zmrzlí docela blízko lidských obydlí.V odborných kruzích bylo zdůrazňováno, že zvěř nehynula hlady a zimou, nýbrž žíznivá zůstala ležet a tak zmrzla.Tato zvířata nebyla před lidmi plachá, bylo ji možno vidět za bílého dne žebrat o potravu u lidských obydlí.Školy byly z úřední moci zavřeny na 14 dní, protože děti nebyly schopny pro mrazy do školy dojít. Železniční doprava fungovala velice nepravidelně, zpoždění 2 až 3 hodiny nebylo žádnou zvláštností.Veškerý automobilový provoz, který doznal silného vzestupu, byl úplně ochromen.Této době byl odpovídající provoz obchodů během masopustu.Zmrzlé pivo, špatná návštěva bálů. Byly pořádány veřejné sbírky na krmivo pro ptactvo.Stejně tak byly vydány výzvy ke krmení zvěře.Četní návštěvníci bálů, kteří holdovali o masopustní neděli tanci, přišli v pondělí domu s omrzlinami.Jedna služka ze Staré Huti na jejich následky zemřela.Byla to smutná doba, která pro toho, kdo ji prožil, zůstane nezapomenutelná.


Aha, on to musí říct vědec :-)


source: fineweb

text: Vítejte na našich stránkách jsme rádi, že jste nás navštívili, naleznete zde vše o produktu Post Affiliate Pro, účinného nástroje pro zvýšení vašeho prodeje. Propagace od začátku i když jste na internetu teprve krátce, můžete díky affiliate systému okamžitě nastartovat velké obraty Zřízením vlastního partnerského affiliate programu, okamžitě zvýšíte své obraty. Nechte lidi propagovat vaše zboží. Proč Post Affiliate Pro - Provizní systém Post Affiliate Pro je komplexní nástroj pro správu vašich zprostředkovatelských kampaní. - Nabízí všechny základní funkce, které od provizního affiliate systému očekáváte a zároveň pokročilé nástroje, které naše konkurence nenabízí. S naším produktem docílíte lepších výsledků. - Post Affiliate Pro vám nabízíme za bezkonkurenční cenu. Investované peníze do našeho produktu se vám jistě velmi rychle vrátí. - Instalace a správa systému velmi jednoduchá. Zvládnete ji i bez znalosti programování.


26. 8. 2013 Stronghold A nyní opět klasika. Setkal jsem se s mnoha hráči, kteří mají pod tímto názvem zafixovanou realtime strategii s dobýváním hradů a pevností - a vůbec se jim nedivím, Stronghold opravdu je realtime strategií s dobýváním hradů a pevností. Hra od FireFly Studios má podezřele stejný název i náplň, v čem je tedy rozdíl? Rok vydání falíruje - 2001 vs 1993. Takže nyní se bavíme o té starší klasice (ale zase se nebavíme o nejstarší klasice z roku 1983!). Sám jsem se ke hře dostal v době, kdy jsem měl největší zájem o počítačové RPG hry, tedy někdy v období 1998-2004. Nechal jsem se doslova zahltit hrami, což mimo jiné vyústilo až ve vznik RPGhry.cz; ale jeden titul se trochu vymykal zavedeným herním systémům, ačkoliv jde o licencovaný produkt Dungeons & Dragons. Takže to přece musí být klasické RPG, ne? Ne tak docela - jde mnohem spíše o strategickou hru, odehrávající se se v kompatibilním světě, ale hlavní náplň je jiná, než třeba v Baldur's Gate. Když jsem hrával Dračí Doupě, jednou z hlavních motivací bylo dosáhn 1000 out co nejvyšší úrovně. Různá pravidla pro pokročilé a experty pak naznačovala další možnou cestu našich hrdinů - typicky tak slavný bojovník dostal v léno kus půdy se zámkem i s poddanými a mohl se o něj starat. Dračí Doupě tak přineslo pravidla pro globální ekonomiku, tak pro bitvy armád. A řekl bych, že právě Stronghold se na problematiku RPG her dívá právě v této rovině, hra se pyšní podtitulem "Kingdom simulator". S tím drobným kosmetickým rozdílem, že v Dračím Doupěti musela být postava řekněme na úrovni 20+, aby se k takovým možnostem dostala. Ve Strongholdu začínají naše postavy na první úrovni. Stronghold kombinuje budovatelskou strategii s bitvami. Jádro hry spočívá v tom, že jednoho ze svých pěti hrdinů posíláme do různých koutů mapy, tam nabíráme jednotky do sféry svého vlivu, stavíme nové budovy, těžíme suroviny a materiály - a pak nám budovy začnou rodit další jednotky s nějakou bojovou specializací. Do toho se na nás valí hordy nepřátel ze všech stran. Základní popis hry nezní nikterak originálně nebo převratně - a to ani na rok 1993. Realtime strategie tou dobou již překonaly stigma Dune 2, měli jsme k dispozici hry jako Settlers, Powermonger či Popolous, Megalomania a dost dalších na to, aby Stronghold zapadl. Lze argumentovat tím, že jde o první strategii s pravidly slavných Dungeons and Dragons, ale stačí to? V případě Strongholdu totiž nejde ani tak o to "co" se ve hře dělá, ale "jak" se to dělá. Jistě, že sklízení jablek v sadech, nákupy jednotek a stavby budov nejsou ničím, co by hráče mělo vyzout z ponožek. Stronghold ale na obrazovce buduje unikátní pohled na věc a díky lehce kryptickému ovládání dociluje nevídané atmosféry. Hráči si hru buď zamilovali (když pochopili její ovládání) anebo jen tiše záviděli té první skupině. Přitom to v zásadě není tak těžké, stačí si pročíst manuál a je jasno. Ehm, já jsem tedy v té době manuál neměl, asi jako většina hráčů u nás. Naštěstí se v Excaliburu 19+ objevil pseudonávod, který hodně osvětlil, o čem hra má být. A nesmím zapomenout na Fukovy Hry pro PC, kde bylo také dost rad a vysvětlování. Na začátku hry si generujeme partu hrdinů. Je zajímavé, že si nevybíráme přímo rasu a povolání, jak je v D&D zvykem, nýbrž si vybíráme mezi: elfy, trpaslíky, půlčíky a pak jsou tady zastoupeni lidé se čtyřmi povoláními - bojovníci, mágové, klerici a zloději. Takže nějaké kombinace dual class půlelfů - zapomeňte. Výběr hrdiny je ale kritický, protože půlčíci jsou lepší v hospodaření na polích, trpaslíci lépe těží nerosty 1000 , mágové jsou lepší v boji se silnými protivníky a tak dále. Pět hrdinů by tedy mělo nějak tvořit harmonickou skupinu. Jakoby mimochodem si vybíráme i přesvědčení hrdinů - pravověrné, neutrální nebo zmatené. Ve skutečnosti tím vybíráme cíl hry. Pravověrní musí dosáhnout hodnosti císaře, zmateční musí vymlátit všechny nepřátelské pevnosti a neutrální musí zvládnout oboje najednou! Hrát bez této informace není možné a také jsem to dlouho nevěděl. Souvisí s tím i systém povyšování - z původního barona se můžete stát hrabětem, králem a nakonec císařem a to splněním úkolů z celkem malé palety - vybití pevnosti (několik typů) anebo zvýšení popularity ve spravovaném území (minimum pro povýšení je tuším 55%). Takže teď už i víme, co vlastně dělat. Ale JAK to dělat? Pokusím se shrnout ovládání. Nejprve si vyberte jednoho z pěti hrdinů - kliknutím na pyramidku v pravé části obrazovky. Následně se přesuňte na to políčko mapy, kam chcete dojít a klikněte na růžový proužek, zvaný "magnet". Když chvilku počkáte, postava se na políčko dopraví. Systém magnetu ale funguje na veškeré jednotky, leč tady začíná alchymie. Jakákoliv jednotka má tři možné stavy. Buď je doma a nebude se hýbat. Nebo je jednotka nezadaná a tak jen lelkuje. Anebo je jednotka připravená a splní naše rozkazy. Mezi těmito třemi stavy můžeme ručně přepínat po kliknutí na konkrétní jednotku. A na tomto systému vlastně stojí celá hra. Krok číslo jedna - oklikáme si všechny jednotky, které chceme přesunout - nastavíme jim status "ready". Pak se přesuneme na mapě do cílové destinace a aktivujeme magnet. Jednotky se začnou poslušně přesouvat. Jsou zde dva hlavní triky. Za prvé - přesouvat se budou v prvé řadě "ready" jednotky, ale v druhé řadě pak i jednotky nezadané a to v závislosti na tom, jak moc na růžovém proužku zesilujete magnetickou přitažlivost! Hra vám dole vždy napíše, kolik jednotek se přesune po tomto příkazu. Za druhé - jednotky se přesouvají v opačném pořadí, než v jakém jste jim nastavili "ready" status. Ono je to logické - chcete-li teď hned okamžitě přesunout pěchotu z jihu na sever, tak nejprve kliknete do mapy někam na jih, kde jsou vaši vojáčci, kliknete na ně, nastavíte "ready", pak na mapě zpátky kliknete na místo, kam mají dojít a kliknete na magnet jenom maloučko. Hra vypíše, že se bude přesouvat jenom jed 1000 na jednotka, což jsou právě vaši pěšáci. Když jednotka dorazí na svou destinaci, čeká, co bude dál. Je dobrým nápadem například něco postavit, zkulturnit krajinu nebo těžit dřevo - takže jednotku přepnem na "home" a dáme jí konkrétní příkaz z menu v levé části obrazovky. Podle klikání do mapy můžete nastartovat nové stavby, případně je upgradovat, vysoušet bažiny, kutat rudu, kácet stromy, plít záhony - ideálně podle toho, co ona jednotka či hrdina umí nejlépe. Když se naučíte překlikávat mapu do hlavního výhledu, zjistíte, že tento systém sice nepatří mezi ty nejintuitivnější, ale je rozhodně rychlý a efektivní. Společně s možností urychlení času není co řešit - Stronghold začne být hratelný. V této fázi začnete nejspíš řešit rychlost stavění budov a k tomu slouží právě ona slavná pyramidka. Rozhodujete o tom, zda se pětice hrdinů bude zabývat spíše stavěním, nabíráním nových jednotek nebo trénováním stávajících jednotek. Pro každou fázi hry je vhodné upřednostnit něco jiného, případně mezi těmito třemi stavy hledat rovnováhu. Budov je ve hře nepřeberné množství a mají na hru rozmanitý vliv. I když například neřešíme přímo výbavu postaviček, mohou se jejich zbraně poškozovat, což vyžaduje kovárnu na opravování. Skrz tržnici můžeme samozřejmě obchodovat, pekárna peče chleba a univerzita zlepšuje úroveň kouzel - no ale v zásadě používáme budovy jako generátor peněz. Exemplární příklad budiž hospoda, která nejen že ubytuje více lidí, než běžné baráky, ale také vydělá peníze, což baráky z principu nedělají. Poučné pro život. Hlavní je si uvědomit, že nastavovat priority lze pro každé políčko zvlášť a můžeme paralelně stavět kolik budov chceme. Čas zde sice hraje zásadní roli, ale můžeme ho kdykoli pozastavit a rozmyslet si další činnost. Náhle dostanou totiž smysl i jednotlivé atributy našich hrdinů, protože například vysoké charisma pomáhá k rychlejšímu nabírání nových jednotek, kdežto vysoká inteligence zase urychluje jejich trénování. Všechno souvisí se vším. Že Stronghold není zdaleka jen běžná válečná RTS, o tom asi není třeba mluvit více. Hra samozřejmě střídá roční období a tak třeba v zimě generují naše pole pouhou čtvrtinu potravin. Management jednotek vám brzy přeroste přes hlavu a je velice snadné ztratit z dohledu nějakou jednotku někde v rohu mapy. A ještě snadnější je zapomenout, co jsme s touto jednotkou vlastně zamýšleli. Neustálá kontrola mapy je esenciální, stačí postavit barák o políčko vedle a hnedle nám to rozbije těžební strategii v oné oblasti. Adaptace na nové podmínky, udržení kroku s nepřítelem a využívání každé možnosti z překvapivě obsáhlých menu - o tom je Stronghold. A samozřejmě - hra vypadá prostě božsky. Díky tomu, že se na celou scénu díváme jakoby z ptačí perspektivy, máme před sebou jako na dlani veškeré statky a sledujeme mumraj jednotek pod námi. Svobodný pohyb po vektorové krajině, obohacenou množstvím spritů, mne nepřestává ani po letech fascinovat. Jak velký prostor máme k dispozici! Mimochodem - krom pěti základních map je zde i náhodný generátor, takže řádit se dá donekonečna. Řádit a kochat se. Strašně se mi líbí trik, jakým autoři vyřešili postupné stavění budov. Nejprve naši dělníci vystaví lešení a v jeho zákrytu jakože vzniká budova. S kamerou nelze rotovat, vše vidíme z 1000 čelní strany, neustále se díváme na sever. To ale ničemu nevadí - vektorová krajinka pojme dostatečný výhled a animované sprity vykreslí atmosféru dokonale. Není nic lepšího, než rozmístit jednotky po okolí, zadat jim rozkazy ke stavbě případně k útokům a zvesela sledovat výsledky svých rozhodnutí. Mezerníkem urychlíte čas, ale můžete také čas pozastavit a hrát to v podstatě jako tahovku. Stronghold je přesně ta hra, která nabízí funkční systém k ovládnutí. Nepoužívá žádné skriptovací berličky, je to čistě jen na hráči, jestli systém pochopí a ovládne. A věřte mi, že ovládnout tento systém není snadné - musíte dbát na tolik věcí najednou, že je snadné se ve hře ztratit. Naštěstí je obtížnost velice vyvážená a nejsme tlačeni žádným časovým limitem. Nepřítel ale nespí a na mapě vidíme jen ty jednotky protivníků, které jsou v dohledu. Strategické rozmísťování skautů, boje v přední linii, management budov, dolů, stromů, kouzel - to je jen stručný seznam předností této hry. Když si přidáte netradiční pohled na bojiště a atypické, leč skvělé ovládání, tak dojdete stejně jako já k závěru, že máte co dočinění se hrou, jenž předběhla svou dobu. Trošku připomíná Lords of Midnight, někdo hovoří o fantasy Sim City, ať se ale díváte jak chcete, tohle prostě JE to pravé, ořechové. Škoda jen, že se nedočkala pokračování. Hru můžete najít například na serveru Abandonia, vřele doporučuji! Na závěr, jako vždy, "little piece of trivia" - věděli jste, že na titulní stránce nejprvnějšího Score je právě hlavní záporák Mindark ze Strongholdu? Tak už to víte! 6 komentářů: - Anonymní26. srpna 2013 20:49 Hoci som to svojho času hral bez manuálu, postupne som na ten systém prišiel. Čo ma ale u hry udržalo prakticky celé prázdniny bola famózna atmosféra budovania žijúceho fantasy kráľovstva. Hoci som Stronghold nikdy nedokončil.OdpovědětVymazat Ty jo, to byla tak parádní hra! Svého času mě děsně bavila, opravdu strategie, která mi sedla a kterou nikdo jiný nehrál (v mém okolí myslím). Vůbec si nepamatuju, jestli jsem ji dohrál nebo ne, ale snad ze žádné jiné strategie jsem neměl takový pocit, že to žije a že jsem "tam". Dokonce jsem ji hnedle stáhnul, nainstaloval DosBox a pustil...no, bohužel, vzpomínky jsou vzpomínky, aktuálně už to asi tak silné nebude :( Ale když nic, tak díky za oživení těch vzpomínek!OdpovědětVymazat Moja velmi oblubena hra. Historka o presuvani jednotiek (teda, ze som to dlhu dobu hral bez toho, aby som vedel ako :)), je uz znama. Holt, v dobach ked sa hry -ehm- piratili, casto k tomu neboli manualy :)OdpovědětVymazat Stale tuto hru obcas hravam. A dokonca - ako som predcasom pisal na blogu - da sa hrat aj na tablete v dosboxe. Bez problemov. Vlastne pre mna ked sa povie Stronghold, myslim prave vzdy na tuto hru. Nie na tu od Firefly :) Ja som to hral ako decko na 386 a vtedy som absolutne nechapal ovladanie takze som to vobec nevedel hrat a neskor som sa k tomu uz nikdy nedostal.OdpovědětVymazat Ale pozor na tvrdenie "že jde o první strategii s pravidly slavných Dungeons and Dragons" pretoze v roku 1993 uzrela svetlo monitorov aj hra Fantasy Empires, na ktoru si evidentne pozabudol (alebo ju nepoznas?). Je to totiz moja oblubena strategia a vela som ju hraval vo svojej dobe.Odpovědi Fantasy Empires znám samozřejmě a patří mezi mé oblíbené - ale ty vyšly až v říjnu 1993, kdežto Stronghold vyšel, pokud se nepletu, už v září, ne-li dříve. Ale mohu se mýlit, tak to berme s rezervou ;).Vymazat Sakra, zrovna (teda v nejbližších měsících) jsem se na tuhle hru chystal, zase si mě předběhl. :-) No, radši to tu nebudu číst, abych pak ve vlastním článku nebyl zaujatej.OdpovědětVymazat


Jeden můj známý má takový hezký slovní obrat, že kdykoliv se mu nelíbí hra, co mu ukazuji, pronese: "Ta hra vypadá zajímavě". Je to slušný způsob, jak mne donutit hru vypnout a dát tam zpátky něco normálního. Oddworld je přesně hra, u které bych nahlas a v dobrém řekl, že je zajímavá. Nijak zvlášť mne nebavila, nijak zvlášť nevyniká, ale prostě je zajímavá. Pamatuji si, když se tato hra poprvé objevila v časopisech, kolem roku 2004. Pamatuji se, jak s 1000 e hovořilo o nástupci slavného Abe's Odyssey, jak první screenshoty ukazovaly trojrozměrné domky a prostředí, jako pravý "next-gen", posouvající 2D hratelnost dál. Pak se z toho vyklubala first person střílečka s elementy third person a hra mi zmizela z hledáčku. Neuměl jsem si představit, jak svět Oddworld ponese tíhu zprofanovaných stříleček, aniž by mu to neuškodilo, natož pomohlo. Další zajímavostí je, že hra byla ohlášená pro XBOX, pro ten první, nefalšovaný. No a já mám z nějakého důvodu pocit, že všechny hry na XBOX byly jakési mdlé - čistě po grafické stránce. Že dominantní barvy jsou hnědá a šedá. Skutečně - když si na originálním XBOXu pustíte první Halo, Unreal 2, Knights of the Old Republic, Deus Ex 2 nebo Fable - všechny hry se přes pokus o barevnost velice často slévají do hnědé šedi - tedy do nejméně hezkého odstínu barev vůbec. Je to takový ten subjektivní a nevysvětlitelný pocit, chápete... I to byl důvod, proč mi tahle konzole dlouho unikala. A s tím i slušná řádka poctivých her. První dojem z demoverze na Playstation 3 byl veskrze špatný. Nechápal jsem, co mám dělat, jak se hra ovládá a vůbec divně reagovaly joysticky - plus teda všechno na obrazovce je šedo hnědé, odpudivé. Hlavní hrdina nemá nic, čím by na první dojem zaujal, divnej týpek v klobouku s hlasem, který evokuje línost a impotenci. Párkrát jsem někam doběhnul a potupně jsem zemřel. Hra trpí chybami grafického enginu typickými pro rok 200x - projekce nedynamických stínů jde skrz zdi, polygony propadají skrz sebe, kolize spritové trávy je do očí bijící a tak dále - krásně mi to připomělo tu dobu, kdy jsme se takřka natrvalo rozloučili s designově pěknou grafikou a sledovali jsme design daný limity enginů oné pionýrské doby. Každopádně HD verze vypadá docela slušně, protože mnoho nedostatků řeší díky vysokému rozlišení a lepší filtrací textur, nemluvě o pochopitelně velmi plynulém běhu hry. Stranger's Wrath mne sice z počátku nebavil, ale tak moc jsem z něj chtěl vymačkat trochu té zábavy, že jsem demo rozehrál podruhé, potřetí a až teprve na počtvrtré mi to začalo v hlavě spínat. Dlouho mi trvalo, než jsem si vnitřně ujasnil, že tato hra nemá vyjma světa nic společného s Abe's Odyssey. Když jsem si začal svět prohlížet detailněji, začal jsem se soustředit na nevšední, cynický humor našeho hrdiny a vůbec všeho okolo. Není to žádná komedie k popukání, ale je to takový ten úšklebek na rtech, kdy vám prostě nepřijde divné šikanovat menší a slabší, aniž by vám to přinášelo nějaké potěšení - prostě jen šikanujete pro šikanu samotnou. A sem tam z nevinných padnou i nějaké ty peníze, proč ne, že jo, účel světí prostředky. Podivnost hry je tvořena zbraněmi, respektive municí naší zbraně. Jde o různé příšerky - elektrické, zuřivě kousající, smrdící a nosící další adjektiva. Najednou můžeme mít nabité dva typy nábojů a tak podle prostředí a typu nepřátel střídáme to, co s sebou neseme. Není to žádná bomba, ale v tom výsledku je tak překonávání nepřátel vlastně docela nevšední - nejdeme na krev, chceme je spíše zesměšnit, ponížit, porazit na kolena - a teprve pak zabít. Očekával bych, že postupem hry budou zvířátka ve formě munice barvitější a kreativnější. Chvilkami jsem cítil, že by hra mohla konkurovat Alici od Americana McGee, ale bez zaměření na brutální likvidaci v klasickém smyslu slova. Za velmi vydařený prvek považuji plynulé přepínání mezi third a first person kamerou. Zatímco jadernou akci hrajeme podoomovsku, při cestování se vyplatí přepnout se na kameru za zády, protože hrdina umí v tomto pohledu rychleji běhat a je snažší s ním skákat na větší vzdálenosti. Mám moc rád kameru z vlastních očí, ale tady mne opra 1000 vdu bavilo se přepínat a vychutnávat si tak svět naplno. Za to palec nahoru. Zajímavá hra, prostě jen zajímavá. Dal jsem si ji do seznamu her, které chci prozkoumat hlouběji. Naštěstí doma starý XBOX mám, takže si to dám v originále a uvidíme. Bonus - na Playstation 3 můžeme nahrát video na Youtube, takže jsem demo rychle projel a můžete se pokochat trochou té nevšední podivnosti.


Katastrofa nad zálivem. Proč Američané sestřelili letadlo s cestujícími na palubě - Sputnik Česká republika Widgets Magazine 06:41 17. února 2019 © Foto: Khashayar Talebzadeh 20:44 03.07.2018 Získat krátkou URL Uplynulo přesně 30 let ode dne, kdy nad Perským zálivem došlo k jedné z největších katastrof v dějinách světového letectví. Dne 3. července 1988 zahynulo při tomto leteckém neštěstí celkem 290 cestujících, včetně 66 dětí a 16 členů posádky. Americký křižník Vincennes, patřící Námořnictvu Spojených států amerických, sestřelil íránské civilní letadlo s označením Airbus A300B2. O tom, co způsobilo tuto tragickou nehodu, se dočtete na Sputniku. V tento den se letadlo společnosti Iran Air vydalo na trasu Teherán — Dubaj s plánovaným mezipřistáním na letišti Bender Abbas. V tomto městě mělo svou základnu íránské armádní letectvo. Airbus vybavený civilním transpondérem se pohyboval po standartní trase mezinárodního vzdušného prostoru. Průměrná délka letu nad Perským průlivem činí kolem 30 minut. Dvě protiletadlové rakety křižníku Vincennes dostihly linkovou loď ve výšce čtyř tisíc metrů. Výbuch letadlo doslova rozlomil a nikdo z téměř 300 cestujících neměl nejmenší šanci toto neštěstí přežít. Podle americké vládní zprávy posádka lodě chybně identifikovala civilní Airbus a označila jej za útočící stíhačku F-14 Tomcat Íránského vojenského letectva. Když námořníci dokazovali svoji nevinu, odkazovali se na to, že letadlo nereagovalo na opakované požadavky na změnu trasy. O tom, že se posádku civilního letadla pokusili kontaktovat na neznámé armádní radiové frekvenci, se raději nezmínili. Podle slov vojenského experta Jurije Ljamina se v té době Írán a Spojené státy ocitly na pokraji války. „Situace v regionu byla velmi napjatá, lodě amerického námořnictva byly neustále v bojové pohotovosti," oznámil Sputniku. „V posledních měsících Íránsko-iráckého konfliktu USA nejednou zaútočily na lodě Íránu. Američané několik člunů potopili, zničili íránskou ropnou platformu a poškodili armádní fregatu." „Šli do toho úmyslně. Chtěli ukázat Íránu, že sestřelí jakékoliv, dokonce i civilní letadla, pokud je budou vnímat jako hrozbu pro své lodě," domnívá se Ljamin. „To byl další element mocenského tlaku. Po katastrofě v Íránu se obávali rozsáhlého střetu s USA. Tyto obavy rozhodly o konci války s Irákem. Válčit na dvou bojových liniích by Teherán nedokázal, byla by to sebevražda." Katastrofu nad Perským zálivem mnozí považují za jednu z nejkrvavějších epizod Íránsko-iráckého konfliktu. K danému okamžiku konfrontace trvala osm let a ztráty na obou stranách dosahovaly stovek tisíc. Írán a Irák střídavě napadaly nepřátelské území, využívaly chemické zbraně a střídaly se v raketových útocích. Raketový křižník Vincennes patřil do skupiny amerických lodí, které chránily obchodní kolony a ropné tankery před íránskými námořnictvem. Spojené státy chtěly podpořit Irák, a tak v polovině roku 1988 vyslaly své lodě do Perského zálivu. Za chyby se musí platit Samozřejmě nelze vyloučit ani chybu v postupech amerických střelců, když vezmeme v potaz, že v Perském zálivu panovala velmi napjatá atmosféra. Experti však zastávají názor, že zkušený operátor radiolokační stanice dokáže snadno určit typ letadla, i když o něm nebude mít kompletní údaje. „Ano, chyby jsou nevyhnutelné, obzvlášť v regionech, kde se válčí. Nicméně považovat civilní letadlo za útočné mají na svědomí jen a pouze Američané," sdělil Sputniku vojenský expert Michail Chodarenok, který několik let sloužil ve vojskách protivzdušné obrany. „Důležitým detailem v této situaci zůstává, na jakém základě bylo rozhodnuto sestřelit letadlo. Operátor zpravidla obdrží radiolokační informace, když posuzuje primární situaci. Zkušený voják dokáže jen s pomocí dvouřadého lokátoru určit typ vzdušného objektu, jeho výšku a na základě rychlosti se jednoznačně přesvědčí o tom, že se nejedná o stíhačku, ale civilní letadlo, které se pohybuje po vymezené trase." Pokud informace veliteli přicházejí ve formě sekundárních formulářů, jsou údaje vyjádřeny pomocí čísel a smluvených značek. „Jedná se o zjevné pochybení amerického velitelství všech úrovní. Lze je obvinit z neprofesionálního jednání, nedostatečné přípravy vojáků a také z toho, že nevyužili všech možností, aby určili typ letadla," zdůrazňuje Chodarenok. Dodává, že v období míru, se v regionech s aktivním pohybem civilních lodí vojáci protiletadlových raketových komplexů snaží po narušujících letadlech nestřílet jen na základě radiolokačních údajů. Nejprve vzlétá stíhačka, která se k objektu přibližuje za účelem vizuálního kontaktu. Pilot se s tímto letadlem spojí pomocí mezinárodních frekvencí, komunikuje s ním a dozvídá se o jeho záměrech. K ničemu takovému zde nedošlo, i když Američané disponují všemi nezbytnými prostředky. Vyznamenání našlo své hrdiny Americká vláda stále neuznává jakákoli pochybení ze strany posádky křižníku Vincennes. Nikdo z námořníků nenesl odpovědnost za sestřelení civilního letadla. Mimo jiné byla posádka křižníku vyznamenána za správný a přesný výkon bojového úkolu. I když Bílý dům v souvislosti s touto katastrofou vyjádřil svou soustrast, americký prezident Ronald Reagan vraždu téměř 300 lidí označil za „nezbytné obranné opatření." O několik let později, v roce 1996, Američané souhlasili s tím, že pozůstalým zaplatí kolem 62 milionů dolarů. K tomu kroku došlo v rámci dohody s Íránem týkající se odvolání žaloby proti USA na Mezinárodního soudu OSN. Věštec, který se nemýlí, vyprávěl o katastrofách v roce 2042 katastrofa, letadlo, svět, Írán, Irák, USA


text: Světelnost objektivu digitálního fotoaparátu hraje při fotografování významnou roli. Přesto však bývá neprávem opomíjena. Byli jste někdy nemile překvapeni rozmazanými fotografiemi? Pak věřte, že právě světelnost byla nejspíše jejich příčinou. Pojďme si tedy vysvětlit, co vlastně světelnost je, jak ji číselně vyjadřujeme a zjišťujeme. Abych Vás trochu navnadil, mám pro Vás na začátek hádanku. Který objektiv má lepší světelnost? Ten se světelností f2.8-3.4 nebo f3.1-3.4? (odpověď a vysvětlení naleznete v druhém díle článku o světelnosti, který vyjde za týden). Světelnost je jedna z mála vlastností fotoaparátů, která se týká pouze objektivu a se zbytkem fotoaparátu nemá co do činění. Proto, pokud mluvíme o světelnosti, máme všeobecně na mysli světelnost objektivu jako takového. Pro pochopení, co světelnost vyjadřuje, je nutné vědět, co je to ohnisková vzdálenost objektivu: Objektiv fotoaparátu se skládá z mnoha různých druhů čoček, které jsou poskládané za sebou tak, aby v ohniskové vzdálenosti vykreslily přijatelně kvalitní obraz. To, jakou dráhu od čočky do místa vykreslení obrazu musí světlo urazit, značíme ohnisková vzdálenost. Ohniskovou vzdálenost vyjadřujeme v milimetrech. Objektiv s delší ohniskovou vzdáleností vykreslí obraz dál od první čočky objektivu, než objektiv s krátkou ohniskovou vzdáleností (ten vykreslí obraz blíž čočkám). Na obrázku výše vidíte dva různé objektivy - ten vlevo má větší ohniskovou vzdálenost, ten vpravo menší. Věděli jste, že ohnisková vzdálenost objektivu je jen jinak vyjádřený optický zoom? Pokud podělíte maximální ohniskovou vzdálenost objektivu s tou minimální, dostanete rozsah zoomu. Takže například objektiv s ohniskovou vzdáleností 30-90mm má optický zoom 3x. Kromě toho, že objektivy mají různé ohniskové vzdálenosti (jsou různě dlouhé = různě přibližují), mají také odlišné průměry čoček. Pro kvalitní objektiv je velmi důležité, aby dokázal vykreslený obraz podat dostatečně výrazný, světlý. To dokáže jen tehdy, bude-li schopen "pochytat" hodně světla - to dá rozum. A to dokáže díky většímu průměru vstupní čočky. Aby se dalo nějak vyjádřit, kolik světla je objektiv schopen soustředit do výsledného vykresleného obrazu, používá se právě pojem světelnost (značíme malým písmenem f). Světelnost tak jednoduše řečeno vyjadřuje, kolik světla je objektiv schopen využít a soustředit do vykresleného obrazu. Jak světelnost zjistím? Výše jsem vysvětlil, že světelnost objektivu souvisí s jeho průměrem, zároveň souvisí i s jeho ohniskovou vzdáleností. Světelnost totiž zjistíme, pokud podělíme průměr (vstupní čočky) objektivu s ohniskovou vzdáleností. Příklad: pokud mám objektiv o průměru 50mm a ohniskové vzdálenosti 150mm, tak světelnost je 50/150 = f1/3. Správně bychom měli světelnost psát ve tvaru zlomku, ale v praxi se používá samotný jmenovatel, takže se v praxi používá tvar f3, popř. můžeme říci, že "světelnost je jedna ku třem". V praxi se ale téměř vždy setkáme se světelností vyjádřenou dvěma čísly - například f2.8-4.8. Jak je to možné? O pár odstavců výše jsem uvedl, že ohnisková vzdálenost závisí na průměru objektivu a na ohniskové vzdálenosti. Průměr objektivu se nemění, ten je dán již při výrobě. Ale ohnisková vzdálenost se u zoomovacích objektivů měnit může. Pak hovoříme o objektivech s proměnlivou ohniskovou vzdáleností. Z toho logicky vychází, že u těchto objektivů se bude měnit i hodnota světelnosti dle toho, jakou ohniskovou vzdálenost budeme zrovna brát v úvahu. Aby se tento oříšek vyřešil, uvádí se u těchto objektivů světelnost při minimálním zoomu a přim maximálním zoomu. Příklad: máme objektiv s průměrem 50mm a s proměnlivou ohniskovou vzdáleností 150-450mm. Potom bude světelnost při minimálním zoomu 1/3 (50/150) a při maximálním zoomu 1/9 (50/450). Pak budeme psát, že objektiv má světelnost f3-9 (tři až devět). Pokud u objektivu s proměnlivou ohniskovou vzdáleností uvidíte pouze jedno číslo vyjadřující světelnost, pak tento objektiv používá clonu (uvnitř těla objektivu), která se přivírá a otevírá tak, aby se zdánlivý průměr objektivu měnil tak, aby byl poměr průměr/ohnisková vzdálenost (tedy světelnost) stále zachován. Z výše uvedených informací vyplývá, že čím je číslo vyjadřující světelnost menší, tím lepší. Například objektiv se světelností 2.8 má lepší světelnost než objektiv se světelností 4.8. Nyní byste již měli vědět, co to světelnost je, jak ji vyjadřujeme a jak ji zjistit. Jakkoli nevýznamnou vlastností se světelnost může jevit, je to jeden z nejdůležitějších údajů, podle kterých byste měli hodnotit kompaktní fotoaparáty. Pro Vaše dotazy, připomínky, návrhy a názory k článku slouží téma v naší diskuzi týkající se právě světelnosti. V druhém pokračování o světelnosti se na základě praktických příkladů budeme věnovat tomu, proč a jak světelnost ovlivňuje kvalitu fotografií. U příštího článku se na Vás těší... Vkládat komentáře mohou pouze registrovaní uživatelé. Přihlaste se nebo se zaregistrujte. Tomáš Dolejší | 19.02.2014, 17:56 Dobrý den, všechno to jsou kvalitní fotoaparáty a záleží na tom, co s tím chcete fotit. Např. Olympus XZ-10 má výhodu v širooúhlém objektivu http://www.fotoradce.cz/fotoaparaty/olympus-xz-10-cislo2987, totéž platí o Canonu S120 a Panasonicu. Na všeobecné focení je širokoúhlejší objektiv fajn (krajina, dovolená, architektura, interiéry,...). Olympus, canon, sony, panasonic Mirec | 19.02.2014, 17:10 Dobrý den, chcem kupit dobry kompaktny fotoaparat a zatial sa rozhodujem medzi: Olympus XZ-2/Olympus XZ-10 Canon PowerShot S120 Sony RX100 PANASONIC Lumix DMC-LX7 vsetky maju celkom slusnu svetelnost. Vedel by ste mi poradit, mozno zo skusenosti? Velmi pekne dakujem Tomáš Dolejší | 28.11.2013, 08:41 Dobrý den, v tomto případě nemusí být světelnost až tak zásadní, protože předpokládám, že fotografované šperky si nějakým zdrojem světla nasvítíte že? Velmi doporučuji na focení detailů malý foto stan, který zvenku nasvítíte a uvnitř budete mít krásně měkké světlo bez nepěkných odlesků. Jinak k fotoaparátu samotnému - velmi dobrý je Olympus XZ-1 - za ty peníze super koupě a ostří v režimu makro od 1cm. Prosím o radu ve výběru fotoaparátu na základě světelnosti Petr Černohlávek | 27.11.2013, 19:36 Přeji pěkný den, poraďte mě prosím fotoaparát se kterým bych mohl na úrovni fotit makra. Vyrábíme šperky a ty musíme následně fotit, ale s obyčejným kompaktem se nám to vůbec nedaří. Na základě Vašeho článku si myslím, že potřebujeme foťák s výbornou světelností. Jinak k aparátu nemám žádné další požadavky co do vybavení, jen s cenou by jsme se chtěli držet do 6 000,- Kč. Moc děkuji za radu. S pozdravem Černohlávek prosím o radu ve výběru objektivu Monika Matúšková | 11.09.2013, 22:17 chtěla bych fotit pohyb v divadle - špatné světelné podmínky. Z blízka. Mám zrcadlovku Nikon 3100. Jsem amatér. Prosím o radu, který objektiv Nikor s jakou světelností kolen 10tis. Kč byste mi doporučili. Moc děkuji. Monika Tomáš Dolejší | 28.03.2013, 19:44 Dobrý den, takovýto rozdíl ve světelnosti je v praxi minimální, to bych neřešil. Osobně bych dal přednost Olympusu, můžete mrknout i na toto srovnání http://www.fotoradce.cz/produkty-porovnani.php?polozka1=2848&polozka2=2799&pocet=2&skript=&produkt=fotaky sony vs. olympus EndyeR | 28.03.2013, 16:48 Dobrý den, jaký z těchto foťáku by jste mi doporučili? Sony DSC-W690 a Olympus VR-360? Sony má světlost objektivu od 3.3, Olympus od 3.0 Je to u kompaktu znatelný rozdíl? Předem děkuji Tomáš Dolejší | 20.03.2013, 08:23 Dobrý den, na jaké tělo to máte? 28-300 bych určitě nepořizoval, to není na svatby vůbec vhodné. Kombinace 24-70/2.8 a 70-200/2.8 je velmi dobrá (ovšem na full-frame, ne na crop faktor). Jenom bych Vám osobně dopourčil začít s něčím levnějším a pak za vydělané peníze dokoupit, protože takhle do toho vrazíte balík peněz a nikde není dáno, že se vám to vůbec vrátí... Světelnost f/2.8 je fajn, samozřejmě pevné světelné objektivy to nenahradí. Dotaz Honza2013 | 19.03.2013, 20:08 Dobrý den, měl bych dotaz. Rad fotím a chtěl bych zkusit fotit i svatby a tak bych chtěl pořídit vhodný objektiv jak na svatby tak i na další využití. Přemýšlel jsem o Canon EF 24-70mm f/2.8L II USM, Canon EF 70-200mm f/2.8L IS II USM nebo Canon EF 28-300mm f/3.5-5.6L IS USM. Mužete mi poradit? Jde mi take o svetelnost a nevim jestli u posledniho objektivu, o kdyz je z profi rady, je svetelnost dostatečna. děkuji Dotaz Adam2605 | 10.03.2013, 20:50 Ďakujem za odpoveď. Chcel by som sa ešteb opýtať ktorý kompakt vy ste my z týchto troch doporučili vy pretože čo sa týka parametrov vyzerajú veľmi podobne. Ide mi skôr o kvalitu fotiek pri dennom svetle interiér až tak zásadný nie je. Tomáš Dolejší | 10.03.2013, 20:29 Dobrý den, ty rozdíly ve světelnosti nejsou zase tak zásadní, aby stálo za to vybírat fotoaparát jen dle nich. Ta nejhorší světelnost znamená, že objektiv pojme méně světla a tím pádem se s takovým fotoaparátem bude hůře fotit v horším světle (interiéry, šero,...), ale ten rozdíl bude opravdu minimální. Spíše bych se být Vámi zaměřil na ostatní parametry, protože světelnsot u těchto přístrojů shledávám téměř srovnatelnou. Dotaz Adam2605 | 10.03.2013, 19:27 Dobrý deň, chystám sa kúpiť lacný kompakt. Uvažujem medzi Samsung ES90, Olympus VG-160, Canon PowerShot A2400 IS najviac sa mi pozdával Samsung ale má svetelnosť iba F 3,5 – 5,9, Canon má f/2,8 – f/6,9 a Olympus f 2.8 - 6.5. Keďže má ten Samsung najnižšiu svetelnosť znamená to že má aj najhoršiu kvalitu? Tomáš Dolejší | 27.02.2013, 22:48 Dobrý den, tento fotoaparát je na rodinné focení vyhovující. Samozřejmě jsou i lepší (například Olympus XZ-1), které mají světelnější objektiv, ale jsou výrazně dražší. V dané cenové kategorii je Canon SX150 dobrou volbou. dotaz Žaneta | 27.02.2013, 17:32 dobrý den,prosím o radu. Když si pořídím tento fotoaparát Canon PowerShot SX150 IS, Ohnisková vzdálenost: 5,0 – 60,0 mm (ekvivalent pro 35mm film: 28 – 336 mm) Zoom Optický: 12násobný Světelnost: f/ f/3,4–f/5,6 Konstrukce: 11 prvků v 9 skupinách (1 čočka UD, 1 oboustranná asférická čočka) Stabilizace obrazu: yp s posunem objektivu, 4kroková, inteligentní IS jsem laik,bylo by to na rodinné fotografie a hlavně při focení z bližší vzdálenost,děkuji vám moc za radu :-D


začaly organizovat na západ od našich hranic, i zmíněných politiků: "Dámy a


parní mopy, sendvičovače, holící strojky, epilátory sekačky, kultivátory, vodárny, čerpadla, motyky aj. dětské chůvičky, ventilátory a další spotřebiče Clean Pool Bazénový zazimovač 1 l Přípravek k zazimování bazénu. Bazénový zazimovač zamezuje tvorbě řas, minerálních zákalů a usazenin v průběhu zimní pauzy. Díky svým vlastnostem ulehčuje jarní čištění bazénu. Obsah: 1 litr (na 20 m3 vody) UMS 2020 MIKROSYSTÉM S CD GRUNDIG Naše cena:2 199 Kč KSC 30 BLACK RADIOBUDÍK GRUNDIG Vyvločkování mechanických nečistot a zákalů. Přípravek vyvločkuje jemné částečky nečistot tvořící zákal vody. Jejich shluknutím vytváří vločky, které se pak už snadno zachytí ve filtraci nebo vyklesají ke dnu bazénu, odkud je lehce odstraníte vysavačem nečistot. Obsah: 1 litr Chlor Triplex Chlor triplex Obsahuje: chlor, algestop, vločkovač. Pomalu beze zbytku rozpustné multifunkční tablety s cca 80 % aktivního chloru. Vhodné pro průběžné, dlouhodobé a komplexní ošetřování bazénové vody, zahrnující desinfekci chlorováním, vyvločkování nečistot a zabránění růstu řas. Obsah: 1 kg Clean Pool Solární ohřívač bazénové vody Pyramida Původní cena:2 448 Kč Solární ohřívač Pyramida Inovační solární ohřev Pyramida určený pro nadzemní i zapuštěné bazény. Solární ohřívač Pyramida zvládne ohřát bazénovou vodu až o 6 stupňů v závislosti na velikosti bazénu, prodloužíte si tak koupací sezónu ve Vašem bazénu! Navíc oproti jiným solárním ohřevům s Pyramidou ušetříte místo. Solární ohřívač je vhodný pro připojení jak ke kartušovým tak k pískovým filtracím. Solární ohřívač - technické parametr: rozměr 43 x 22 x 43 cm obsah 40,7 l Sada obsahuje: solární ohřev K solárnímu ohřívači Pyramida doporučujeme dokoupit extra příslušenství (ventil, 3x redukce, T prvek, páska, 6x spona) za 699 Kč. Na solární ohřívač bazénové vody Pyramida poskytujeme záruku v délce 24 měsíců. Tekutý přípravek k čištění stěn bazénů. Bazénový čistič je lehce alkalický čistič s gelovou konzistencí vhodný k čistění všech druhů bazénových povrchů. Velmi účinný na mastné nečistoty (linka na stěně kolem hladiny, usazeniny na dlaždičkách, fóliích,..), praktický při nanášení na čištěnou plochu díky své gelové konzistenci. Obsah: 1 litr Clean Pool Bazénové chlor kombi tablety 1 kg Obsahuje: chlor, algestop, vločkovač. Pomalu beze zbytku rozpustné multifunkční tablety s cca 80 % aktivního chloru. Vhodné pro průběžné, dlouhodobé a komplexní ošetřování bazénové vody, zahrnující desinfekci chlorováním, vyvločkování nečistot a zabránění růstu řas. Obsah: 1 kg Clean Pool Bazénový ohřev extra příslušenství ventil, 3x redukce, T prvek, páska, 6x spona Chlorové tablety k zachlorování a dezinfekci bazénové vody. Pomalu beze zbytku rozpustné tablety s 88 % aktivního chloru. Vhodné k průběžnému chlorování. Obsah: 1 kg Clean Pool Bazénové chlor mini tablety 1 kg Chlorové tablety k dlouhodobému a stabilnímu zachlorování a desinfekci vody. Pomalu beze zbytku rozpustné minitablety s 88 % aktivního chloru. Vhodné k průběžnému chlorování. Obsah: 1 kg Clean Pool Bazénový stabilizátor 1 l Přípravek brání tvorbě minerálních zabarvení, zákalů a usazenin na stěnách a dně bazénu tím, že na sebe váže ionty vápníku a železa, manganu a mědi. Tvrdost vody v bazénu by se měla pohybovat mezi 8-15°N. Bazénový stabilizátor lze použít nejen k prevenci tvorby nežádoucích zabarvení a zíkalů, ale také k jejich odstranění. Obsah: 1 litr Kitchen King Extra sada nádob k Fresh Makeru Extra sada nádob Rozšířené příslušenství k Fresh Makeru: 3x nádoba o obsahu 390 ml 3x nádoba o obsahu 580 ml Clean Pool Bazénové pH plus 1 kg Bazénové pH+ 1 kg Přípravek ke zvýšení pH bazénové vody. Voda ke koupání má mít hodnotu pH v rozmezí 6,8-7,2. Tímto rozsahem je mimo jiné dáno nejlepší působení chloru bez vedlejších vlivů. Hodnotu pH proto kontrolujte minimálně 2x týdně a okamžitě regulujte odchylky od ideální hodnoty (bezpodmínečně nutná je kontrola před přidáváním veškerých přípravků na úpravu vody). pH vyšší než 7,6 způsobuje ve vodě minerální zákaly (může dojít k ucpání filtrace), snižuje účinnost desinfekce, dráždí oči a pokožku. pH nižší než 6,5 způsobuje korozi kovů, narušení betonu, blednutí barev a také podráždění očí a pokožky. Obsah: 1 kg Na změření pH doporučujeme z našeho sortimentu: sadu na měření pH nebo pH tester SCO 502-015 IEEE 1394 4pM-4pM P SENCOR


Rozpletený boromejský uzel. Nad knihou Politika jednoty ve světě proměn - Novinky.cz Novinky.czKulturaSALONRozpletený boromejský uzel. Nad knihou Politika jednoty ve světě proměn Boromejský uzel Foto: Profimedia.cz Podle Michaela Hausera, jenž spolu s Josephem Grimem Feinbergem a Jakubem Ortem napsal knihu Politika jednoty ve světě proměn (Filosofia 2021), byly v posledních desetiletích těmito vzájemně se podmiňujícími kruhy boromejského uzlu neoliberalismus, postmodernismus a liberální demokracie. Například vzájemný vztah neoliberalismu a liberální demokracie je tedy podle tohoto schématu utvářen a podmíněn postmodernismem a stejně tak je tomu u dalších dvou logických variant. K zapletení uzlu došlo na Západě ve specifické konstelaci sedmdesátých let minulého století. Hospodářská stagnace a nespokojenost s přebujelým sociálním státem vedly v ekonomické rovině k přijetí neoliberálních principů privatizace a deregulace. S následným hospodářským rozmachem mělo bohatství „prokapávat“ od nejbohatších lidí k nejchudším. V kulturní rovině zase končil věk velkých sjednocujících vyprávění modernismu slibujících univerzální emancipaci. Začalo se přitakávat mnohohlasosti a uznání odlišností. Esej Michaela Hausera: Plíživá konzervativní revoluce a neomarxismusSALON Konečně v rovině politické již přestaly být ideologicky inspirativní doktríny kladoucí důraz na kolektivní identity typu národ nebo třída. Vzniklé „ideologické vakuum“, jak o něm mluví třeba historik Samuel Moyn, vyplnila liberální demokracie se svou stěžejní výztuží – individualistickou koncepcí lidských práv. Tímto specifickým propojením ekonomické, kulturní a politické domény samozřejmě neskončily dějiny. Do uzlu spojené kruhy neoliberalismu, postmodernismu a liberální demokracie nejsou jednotlivě nezničitelné a jako celek netvoří společenskou totalitu. Jazykem systémové teorie lze říci, že „systém“ tvořený boromejským uzlem má své „prostředí“, se kterým komunikuje a které může jednotlivé kruhy narušit zvnějšku. Ty navíc komunikují mezi sebou, mohou se o sebe odírat až do momentu rozlomení jednoho z nich. Kruhy se ale mohou začít rozpadat i ze svých vnitřních důvodů. Tak například rozvoj informačních technologií, který zasáhl také globální finanční trhy, vedl k možnosti superrychlého spekulativního obchodování, v sedmdesátých letech těžko představitelného. Tyto bleskové obchody a morální hazard s nimi spojený byly jednou z příčin finanční krize z roku 2008 a následné krize hospodářské. A právě do tohoto okamžiku Hauser datuje rozlomení neoliberálního kruhu. Volný trh tehdy podle něj eticky selhal, neboť selhal jako spontánní řád, který s hospodářským růstem zajišťuje ono prokapávání bohatství. Nově se vytváří jiná etika, která pod heslem „úsporných opatření“ vyzývá všechny k přijetí „individuální odpovědnosti“ ve prospěch „ozdravení ekonomiky“. Pavel Karous: z cyklu Pustiny a praskliny (2021) Rozlamuje se též postmoderní kruh. Ten původně sliboval „nelineární, mnohohlasou, otevřenou, nehierarchickou estetiku, jež zahrnuje aktivní setkávání“. Zejména s rozvojem virtuálního (ne)prostoru a digitálních platforem však „mnohost, pluralita a rozrůzněnost vyústily do tribalismu, fundamentalismu a tříště mikronarativů“. Jinými slovy: pluralitní osvobozující vize postmoderny degenerovala v „konzervativní uzavírání komunit do vlastních konstrukcí reality“. Ve společnosti, ve které se postmoderní pluralismus transformoval na roztříštěnou společnost a kde namísto neoliberální víry v trh jako spontánní řád nastupuje radikální „individualizace odpovědnosti“, nakonec nemohou společensky sjednocující funkci plnit ani občanská a lidská práva. V krizi je tak i politický systém liberální demokracie. V takovéto krizové fázi, kterou autoři spolu s Antoniem Gramscim označují jako interregnum, mezivládí, během něhož „staré umírá a nové se nemůže zrodit“, je úkolem hledání nových forem společenského sjednocení. Stejný úkol si klade i recenzovaná kniha. Jiný obsah liberální demokracie Nová forma sjednocení a nový politický systém se podle Hausera v současnosti rýsují v „populistické demokracii“. Ta je založena nikoli na univerzalismu práv jednotlivce jako liberální demokracie, ale na nové formě kolektivní jednoty. Jde však o jednotu specificky utvořenou, neboť vzniká z faktu roztříštěnosti, a nemůže tak být jednotou spočívající v návratu ke kolektivním identitám klasické modernity (třída, národ). Liberální demokracii je třeba radikalizovat, říká Chantal MouffeováSALON Sjednocení se odehrává tím způsobem, že populistický vůdce či strana vnášejí do veřejného prostoru hesla jako učinit Ameriku opět velkou nebo křesťanské hodnoty. Tato hesla (signifikanty) jsou natolik neurčitá, že nereprezentují přímo žádné dílčí požadavky jednotlivých společenských skupin, nicméně tyto skupiny se s tímto „prázdným“ populistickým signifikantem přesto dokážou ztotožnit. Stejný signifikant – například ony křesťanské hodnoty – navíc může v různých společnostech působit různě. Zatímco bavorská CSU chápe křesťanství jako vůdčí kulturu v jinak otevřené společnosti, polská či maďarská vláda dávají křesťanským hodnotám „národně konzervativní ladění“. Polemiku by si nicméně zasloužila Hauserova poněkud úzká definice liberální demokracie, s níž pracuje až jako s tím systémem, který od sedmdesátých let sjednocoval společnost pomocí neoliberální interpretace lidských práv. Proto také Hauser odmítá strategii Chantal Mouffeové, která tvrdí, že institucionální rámec liberální demokracie můžeme naplnit jiným než neoliberálním obsahem, aniž bychom tento rámec narušili. „Nestačí tento rám přelakovat, je třeba změnit jeho konstrukci,“ píše naproti tomu Hauser. Definičním znakem liberální demokracie však není pouze individualistické pojetí lidských práv. Širší chápání liberální demokracie zahrnuje i obecnější principy dělby moci, ochrany menšin a právního státu. Takto definovaný ústavní rámec naplnit různými obsahy jistě lze, což ostatně ukázal sám neoliberální obrat. Ten tuto institucionální strukturu, fungující v západní Evropě již od doby po druhé světové válce, sice dílčím způsobem proměnil (například směrem k silnější roli soudů), ale v zásadě zachoval. Jaké jiné označení by Hauser našel pro politické systémy poválečného západoevropského sociálního státu než liberální demokracie? Úzkou definicí liberální demokracie se připravujeme o možnost promýšlet „levicový populismus“ bez „populistického konstitucionalismu“. Lidé, nebo lid? Teoriemi Mouffeové, Ernesta Laclaua či Jacquesa Rancièra se ve své kapitole knihy zabývá Joseph Grim Feinberg. Na rozdíl od Hausera však není jeho výchozím bodem situace synchronního propojení neoliberalismu, postmodernismu a liberální demokracie, ale to, jak se neoliberalismus a postmodernismus (ve vztahu k výše řečenému zde příhodně nezmiňuje liberální demokracii) distancovaly od klasických vyprávění modernity, zejména toho o „jednotě lidu“. Odkrývání osmašedesátého. Jan Géryk nad knihou Revolutions for the FutureSALON Distance od klasicky moderního pojetí lidu jako nediferencované jednoty založené na národní či třídní esenci je pak podle Feinberga patrná i u kritiků neoliberalismu, jakými jsou právě Mouffeová a Laclau nebo na politické scéně španělská strana Podemos hovořící spíše o „lidech“ než o „lidu“. Kolektivita se již neodmítá, sílí snahy o sjednocování, ovšem postmoderní inspirace přetrvává v pokusech „najít adekvátnější místo pro partikulárnost uvnitř univerzálna“. Jednota není něco věčného, předem daného, vždy jde o jednotu politicky utvořenou, tedy „dočasnou a neúplnou“, jakkoli se reprezentanti této jednoty „hlásí k univerzálnosti“ jakožto zástupci „všeho lidu“. Konsenzus v této „hegemonické“ jednotě je vždy relativní, aktuální smír se může pokaždé stát „terčem nové antagonistické nevěrnosti a snah o vytvoření kontrahegemonie“ – shrnuje Feinberg pozice výše uvedených myslitelů. Tyto teorie jsou v knize podrobeny dvojí kritice. Sám Feinberg poukazuje na to, že tato „politická“ konstituce lidu založená na „dočasném“ sjednocení odhlíží od „sociálna“, tedy od reálných třídních struktur či produkčních sil, které existují nezávisle na své politické artikulaci. Tento nedostatek si již uvědomují někteří politici, například Bernie Sanders, kteří výslovně pracují s odkazy na dělnickou třídu. Druhý typ kritiky vychází z řad teologického hnutí radikální ortodoxie. Jeho významným představitelem je John Milbank, jehož dílu se v knize Politika jednoty ve světě proměn věnuje Jakub Ort. Z Milbankova pohledu je pojetí sjednocení a kolektivity prezentované radikálními demokraty typu Mouffeové a Laclaua stále založeno na konfliktu, a proto nedostatečně univerzalistické. Milbank proto přichází s tezí, že opravdový univerzalismus je možný jen při zavedení transcendentního prvku. Vládci i lid mohou „participovat na společném transcendentním horizontu“, přičemž tento horizont zajistí dosažení „skutečné politické univerzality“, aniž by vyžadoval uniformitu. Transcendentním prvkem, o němž je řeč, je zde „participace stvořeného na Stvořiteli“. A je to jedině křesťanská církev, kdo tuto „ontologii míru jako sociální praxi“ dovede realizovat. V Milbankově díle můžeme spolu s Ortem identifikovat spoustu pozitivních momentů, jako jsou důraz na vzájemnost a komunitní život. Socialistická solidarita musí podle Milbanka spočívat v „pozitivním přitakání životu“, kdy milujeme druhé coby „aktivní vyjádření naší afirmace“ a nenahlížíme na ně jako na oběti. Jak však Ort podotýká, radikální demokraté mohou při čtení těchto myšlenek Milbankovi jeho kritiku „vrátit“. Zatímco jejich „konfliktní“ teorie mohou být „politické“ příliš, Milbanka lze naopak obvinit z toho, že potlačením konfliktu umenšuje možnost společenské změny. Změna by mohla pramenit snad z jakési konverze spočívající v „poznání skutečného zdroje stvořitelské moci“. Podle Orta je ale namístě otázka, zda křesťanská církev může dokázat o takovém poznání sekulární společnost přesvědčit. Jak je vidět, žádná z představených koncepcí jednoty není ideálním návodem k překonání společenské roztříštěnosti a absence „společného dobra“. Přesto je kniha Politika jednoty ve světě proměn výborným příspěvkem do diskuse o možnostech politického sjednocení a výraznou inspirací pro další promýšlení tématu. Obrat k prostoru Jednou z cest, kterou se kniha nevydala, je například ta „republikánská“, ve smyslu doslovného významu termínu res publica, tedy věc veřejná. Tato cesta nabízí možnost sjednocení nikoli skrze abstraktní hodnotové principy či skrze partikulární identitu, ale skrze materialitu veřejného prostoru. Zde nejsme propojeni jeden s druhým přímo, ale nepřímo právě skrze materiálno, které společným jednáním přetváříme. Václav Bělohradský: Čas pléthokracie. Když části jsou větší než celky a světový duch spadl z koně SALON To si ostatně uvědomují i autoři probíraní v recenzované knize. Jak uvádí Ort ve vztahu k radikální ortodoxii, „právě skrze materialitu stvořeného světa můžeme poznávat transcendenci a podílet se na jejím obnovování a rozvíjení stvoření“. I u Chantal Mouffeové můžeme najít „republikánské“ pasáže. V díle The Return of the Political (Návrat politična) hovoří o možnosti „etického svazku občanů“, který však nemusí být založený na konkrétní „substantivní ideji společného dobra“. Pojítkem mezi občany může být samotná „starost o veřejné“ a shoda na základních podmínkách této starosti. Jak ukazuje ve své dizertační práci Tomáš Halamka, z dilematu liberalismus versus populismus můžeme ukročit bokem a ustavit právě republikanismus jako třetí vrchol politického trojúhelníku. Republikánská materialita veřejného prostoru se zde vyjeví vedle abstraktních hodnot liberalismu a identity populismu. Přičemž republikanismus může fungovat jako „nový lak“ i při zachování liberální demokracie coby institucionálního „rámu“. Sjednocovat se skrze „starost o veřejné“ navíc můžeme zároveň na více úrovních – jak na lokální sousedské, tak na té globální v souvislosti s výzvami vycházejícími z matérie naší planety. Obrat k prostoru nám však dává možnost vidět ještě jinou, pesimističtější verzi sjednocení. Klasik státovědy Georg Jellinek přišel s termínem normativní síla skutečnosti, kdy sama fakticita je tak silná, že si vynucuje své přetavení v normativitu, tedy v pravidla. V souvislosti s předpokládaným vývojem změny klimatu může brzy materiálno naší planety vytvořit tak silnou fakticitu, že prostor pro demokratické rozhodování s výběrem z řady možností bude umenšen. Budeme sjednoceni fakticitou, což je apokalyptický opak demokratického sjednocení volbou. Proto se Václav Bělohradský do budoucna správně ptá: „Může demokracie přežít apokalyptický tón antropocénu?“ Autor působí na katedře politologie a sociologie PF UK. Nabízíme vám předmluvu nové knihy filosofa Václava Bělohradského Čas pléthokracie, která právě vychází v nakladatelství 65. pole. Autor se v ní mimo jiné ptá,... Česko-francouzská filosofická spolupráce je v posledních letech i díky aktivitě Francouzského institutu v Praze, Národní galerie či Filosofického ústavu AV ČR... Dnes opět probíhá zápas o politický slovník, který může rozhodnout o budoucím směru politického vývoje. Je to zápas, který vede nastupující radikální...


Odhrotovač - ojehlovač s nožem Art.No.: TT_OJDP_B 118,46 Kč VAT Držák upichovacího radeco plátku 8mm , pro radeco ČSN 223693 - pérovací Art.No.: 223693_PER_08 Art.No.: 2132.03 3x08 NN Měkká dělená čelist MD 160/3 ČSN 243876 Art.No.: TOS_MD_160/3 1.427,68 Kč VAT from 72,60 Kč from 60,00 Kč Variant Selection of Stopková fréza 2bř. pro drážky per s nesouměrnými břity 2192 - doprodej Stopková fréza 3mm 2bř. pro drážky per krátká s nesouměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 3mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 4mm 2bř. pro drážky per krátká s nesouměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 4mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 4,5mm 2bř. pro drážky per - krátká , nesouměrná HSS 2192.1 4,5mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 5mm 2bř. pro drážky per krátká se souměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 5mm , krátká , HSS , nadnormativ : Art.No.: Stopková fréza 5,5mm 2 bř. pro drážky per - krátká , nesouměrná HSS 2192.1 5,5mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 7mm 2bř. pro drážky per krátká s nesouměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 7mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 7mm 2bř. pro drážky per dlouhá s nesouměrnými břity HSSCo8 2192 - nadnorm. 7mm , dlouhá , HSSCo8 : Art.No.: 200,01 Kč VAT Stopková fréza 7,5mm 2bř. pro drážky per - krátká , nesouměrná HSS 2192.1 7,5mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 10x14mm 2bř. pro drážky per s nesouměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 10mm , krátká 10x14mm , HSS : Art.No.: Stopková fréza 11,5mm 2bř. pro drážky per - krátká , nesouměrná HSS 2192.1 11,5mm , krátká , HSS : Art.No.: Stopková fréza 14mm 2bř. pro drážky per krátká se souměrnými břity HSS 2192 - nadnorm. 14mm , krátká , HSS , nadnormativ : Art.No.: Stopková fréza 32mm 2bř. pro drážky per - dlouhá , nesouměrná HSS 2192.1 32mm , dlouhá , HSS : Art.No.: 606,21 Kč VAT


text: Nabídka práce: Skladový operátor/operátorka - mzda 15000-21000 Kč/měs u Randstad s.r.o., Brno | easy-prace.cz Doprava, zásobování a logistika, Řemeslné a manuální práce Pozice: Řidič vysokozdvižného vozíku Brno-město, Skladník / manipulant Brno-město Volné pracovní místo Skladový operátor/operátorka - mzda 15000-21000 Kč/měs aktivní kontrola správnosti materiálu kontrola souladu fyzického stavu materiálu se stavem účetním spolupráce se všemi divizemi likvidace vyřazeného materiálu Baví Vás organizace, jste pečliví, znáte skladové prostředí a máte chuť pracovat? Pak hledáme právě Vás! Pro našeho klienta sídlícího v Modřicích hledáme vhodné kandidáty na nově vytvořenou pozici operátor/operátorka skladu min. 1 rok prokazatelné praxe ve skladovém hospodářství orientace v PC Prosíme o zaslání aktuálního profesního životopisu. Bez jeho přiložení nebudete zařazeni do výběrového řízení. Nástupní mzda 14 911 Kč Mzda po zkušební době 16 966 Kč Mzda po zaučení 19 184 Kč docházkové bonusy měsíční a kvartální - vydávání materiálu ... ADECCO spol.s r.o. okres Brno-město, kraj Jihomoravský BRIGÁDA - NEBUĎ ROBOT U PÁSU! Pracuj v logistice 100 kč/hod Ref. č.: 3-21-241051. NEHLEDÁME ROBOTY K PÁSU!<br/>Ne každá práce na směny musí být monotónní! Hledáme ženy i muže do skladu v Brně. Je to práce, která Vás bude bavit a u které se nesedřete z kůže. Vše potřebné Vás naučíme, stačí ... Grafton Recruitment s.r.o. Brno


Samsung Galaxy S III mini (i8190) od 7 449 Kč | Naakup.cz https://image.srovname.cz/cz/500/2020082/samsung-galaxy-s-iii-mini-i8190.jpg https://www.eleshop.cz/data/images/xmlFeed/0/46510.jpg GALAXY SIII mini připomíná minimalistický a organický design modelu GALAXY SIII s inspirací v přírodě. Vzhled tohoto telefonu je zaměřený na lidi a poskytuje ergonomické a pohodlné zážitky s vylepšenými možnostmi používání. Jeho tělo, které se pohodlně drží, a jemné křivky působí velmi přirozeně. 4" » Recenze Samsung Galaxy S III mini (i8190) Moniska Zatím mám telefon krátce, tak že mě pořád překvapuje. Ale můžu říct že jsem maximálně spokojená. Doporučuji :) Lucas rychlá odezva telefonu dobře se drží, rozměry jsou snesitelné oproti ostatním pádlům foťák s bleskem zatím jsem po třech týdnech na nic nenarazil Pfetr parádní displej cena Honza Celkově se jedná o slušný mobil s průměrným výkonem. Je malý a lehký, kvalitně zpracovaný. Zakoupení ochranného obalu či fólie je nutnou ochranou před poškrábáním. Květa Klímová Ještě nevím nic + Srovnání cen Samsung Galaxy S III mini (i8190) Eleshop Samsung Galaxy S III mini neznámá 7 449 Kč (11 recenzí) Eleshop Zatím mám telefon krátce, tak že mě pořád překvapuje. Ale můžu říct že jsem maximálně spokojená. Doporučuji :) rychlá odezva telefonu stylový design Podobné produkty