text: Kateřina Šedá představí svůj druhý projekt Místo u okna v bulharské Sofii - Česká centra Nalézáte se na stránce: Úvodní strana › Pro média › Tiskové zprávy › Kateřina Šedá představí svůj druhý projekt Místo u okna v bulharské Sofii Kateřina Šedá představí svůj druhý projekt Místo u okna v bulharské Sofii Tisková zpráva, Česká centra – ústředí, 2. 11. 2020 Kateřina Šedá představuje bulharskému publiku svůj nový projekt Místo u okna. Je zacílen na jednu z nejdražších čtvrtí v Sofii Manastyrskyi Livadiy západ, kde od 90. let minulého století došlo k překotné zástavbě, která poničila jedinečné panorama pohoří Vistosha, v jehož těsném sousedství se čtvrť nachází. Iniciátorkou projektu je Vladyia Mykhaylova, kurátorka Městské galerie v Sofii. Projekt se koná za finanční podpory Ministerstva kultury ČR, Městské umělecké galerie v Sofii a Českého centra Sofie. Kateřina Šedá přiměla kreslit bulharskou veřejnost. Děje se tak díky projektu názvem Místo u okna, jehož těžiště spočívá v zapojení obyvatel sofijské čtvrti Manastyrskyi Livadiy západ, ve které bydlí movitější rodiny. Současně zde však není vybudována infrastruktura, chybí chodníky, kanalizace. Bez ohledu na dobré finanční zázemí obyvatel zde není jediná mateřská školka či škola, dům kultury, dětské hřiště, park. Obyvatelé čtvrti během soustavné zástavby volných ploch ztratili výhled a celá čtvrť vytváří pocit stísněnosti. To přimělo Kateřinu Šedou k inicializaci nového autorského projektu: ve spolupráci s dobrovolníky oslovila obyvatele této čtvrti a nabídla jim zapojení do nevšedního projektu. Dotyční měli z pohledu svého zaparkovaného vozu nakreslit svou vlastní představu o změně veřejného prostoru tak, jak ji nabízí "místo u okna" jejich zaparkovaného automobilu. DAGMAR OSTŘANSKÁ, ŘEDITELKA ČESKÉHO CENTRA SOFIE "Městská umělecká galerie v Sofii za podpory Českého centra Sofie navazuje na loňskou spolupráci s Kateřinou Šedou. Šedá v loňském roce představila svoji tvorbu v rámci akce Plovdiv Nights. Plovdiv Nights byly součástí série akcí věnovaných Plovdivu – hlavnímu evropskému městu kultury 2019." "Důvodů k realizaci tohoto projektu je celá řada. Především jsem si uvědomila, že v Bulharsku lidé nemají žádné zkušenosti se zapojováním do podobných projektů a jen málo z nich věří tomu, že dokážou sami něco změnit. Proto jsem vytvořila jednoduchý princip akce, při níž používám osobní automobil, největší překážku místa, aby ho proměnila k lepšímu." Výsledky projektu budou v prosinci tohoto roku představeny v Městské umělecké galerii v Sofii. KDO JE ...? Inicátorka a kurátorka projektu Vladyia Mikhaylova je kulturní teoretička. Od roku 2007 je součástí týmu Městská umělecká galerie v Sofii jako kurátorka v Galerii Vasky Emanouilové, kde pracuje na programech pro současné umění a s muzeálním archivem galerie. Zajímá se o kulturní historii, současné umění, sociální, politické a vzdělávací aspekty institucí pro umění. Je autorkou řady článků publikovaných v autorských katalozích a kulturním tisku v Bulharsku i v zahraničí.


Sušené květiny interiéru sluší. Podle feng shui však ideální nejsou - Suprove.cz Lampa, která vám dobije i mobil Jak vybrat vhodný vysavač do domácnosti? Kupujete nebo prodáváte nemovitost, ale nevíte si rady? Nový realitní portál Cincink většinu záležitostí vyřeší za vás! Jak si zpříjemnit pobyt na zahradě? Pořiďte si zahradní domek, altán nebo... 5 důvodů, proč vyzkoušet karavaning Nevíte si rady s výběrem kabelky? Nechte si poradit! Skoncujte s nachlazením ještě dříve, než vypukne, s doplňky stravy je to jednodušší Jak se hubne pomocí krabičkové diety? 5 důvodů, proč ji vyzkoušet Proč filtrovat vodu z kohoutku? Přemýšlíte, jak zútulnit bydlení a odít ho do letního kabátku, který vás bude bavit minimálně několik měsíců? Skvělou volbou jsou sušené květiny. Nabízí spoustu možností dekorování – od klasického aranžmá ve váze přes věnce až po zarámované kytice. Usušit si můžete květiny, které dostanete v rámci zvláštních příležitostí, ale také si je objednat již v usušeném stavu – stačí navštívit sušené květiny – velkoobchod a vybrat si z bohaté nabídky. Jak se na sušené květiny dívají vyznavači feng shui? Na sušené květiny je radost pohledět. Podle filosofie feng shui však jako dekorace příliš vhodné nejsou, protože s nimi do domu přichází negativní energie. Vysvětlení je nasnadě: podle příznivců tradičního čínského učení jde o tzv. „mrtvolky minulosti“, které jsou v rozporu se světlou budoucností. Dokonce se setkáte s tvrzením, že mají negativní vliv na zdraví. Pokud na energii čchi nevěříte nebo se jen nechcete krásných dekorací vzdát, není jediný důvod, proč si sušenými květinami bydlení neozdobit. V opačném případě můžete učinit kompromis – nenechávejte je doma příliš dlouho. S ohledem na prach, který se na povrchu květin poměrně rychle usazuje – a nelze ho setřít, protože by se poškodily, je to zřejmě nejlepší řešení. Sušení je snadné, zvládnete to i vy Které rostliny usušíte a použijete jako dekorace, je na vás. Vhodnými adepty jsou levandule, slunečnice, růže a desítky dalších rostlin. Můžete je usušit přirozeným způsobem, tedy na tmavém a dostatečně větraném místě. Anebo v mikrovlnné troubě, kterou nastavíte na nejnižší výkon. Nutno podotknout, že po usušení v mikrovlnné troubě květiny mají živější barvy. Třetí a nejjednodušší možností je sušená květina – velkoobchod. Na Florservice.cz najdete sušiny ze všech koutů světa!


source: CulturaX

text: Jaakov Katz a Amir Bochbot, kteří patří k předním izraelským vojenským reportérům, vyprávějí fascinující příběh o tom, jak se Izrael stal vojenskou velmocí uprostřed nekonečného konfliktu a navzdory veškerému očekávání. Počínaje vývojem bezpilotních letounů z letadélek na hraní a konče kybernetickou


Zpráva: Čarodějnický rej | Slohové práce | Český-jazyk.cz aneb studentský underground jedno ze zadání písemné práce z češtiny pro maturitu 2015 jednalo se o zprávu určenou do regionálního zpravodaje o akci popsané ve výchozím textu Jako každoročně si pro nás město Ostrava připravilo jarní akci Čarodějnický rej, tradičně pořádanou za účelem oslavy lidového zvyku Pálení čarodějnic. Vstupné činilo pro dospělé jedince 80 Kč, děti od 6 do 15 let platily 40 Kč a ty ještě mladší měly vstup úplně zdarma. O zábavu bylo postaráno. Program byl jako vždy bohatý a zajímavý, proto můžeme s jistotou říci, že byste se zde rozhodně nenudili. Akce se uskutečnila 30. dubna 2018 od 16.00 hod. na Výstavišti Černá louka v samotném srdci Ostravy. Mezi 16. a 17. hodinou zde byla možnost nechat si namalovat něco pěkného na obličej. Po páté hodině odpolední se návštěvníci již mohli začít těšit na pestré soutěže s čarodějnickou tematikou, především inspirované řadou knižních fantasy románů o Harrym Potterovi. Konal se zde kupříkladu pozemní famfrpál, hrály se kuželky malé čarodějky nebo se zkoušel Potterův letecký trenažér. Nesmělo samozřejmě chybět ani samotné zapálení vatry, které proběhlo s úderem 19. hodiny večerní. Pálením čarodějnic ale program nekončil! Následovala ohnivá a taneční show. A ve 20.00 hod. přišlo na řadu i vyhlášení nejošklivější a nejstarší čarodějnice. Pěkným ozvláštněním dne bylo následné vystoupení rockové skupiny s názvem Ohniví jezdci. Čarodějnický rej byl završen promítáním filmu Kladivo na čarodějnice. Všichni zúčastnění se aktivně zapojovali v celém průběhu programu a již teď se jistě těší napřesrok na další ročník. Počítadlo: 482 606 062


do nemovitostí v zahraničí?


text: Perfektní dárek pro manželku – MyLifestyle.cz Perfektní dárek pro manželku Nenapadá vás, čím byste svou manželku potěšil, a přesto byste ji chtěl i po letech společného manželství překvapit? Zeptejte se nenápadně její nejlepší přítelkyně anebo se poraďte se svými dospělými dětmi. Možná budete překvapeni, co vymyslí. Anebo jen sledujte, co ve chvílích pohody vaše paní řekne. Mnohdy prohodí jen tak mimochodem – to je pěkné, to by se mi moc líbilo, tam bych ráda jela ... Stačí být trochu víc vnímavý a nové poznatky si ihned zapsat, protože je asi po celý rok v hlavě neudržíte. Nechceme vás podceňovat, ale skutečně si pořiďte zápisník, kam si poctivě vzdechy vaší ženy poznamenáte. A ke konci roku máte z čeho vybírat. Nebo u příležitosti jejich narozenin nedostane obvyklou kytici a krabičku pralinek, ale překvapíte ji speciálním dárkem přímo na míru. Když z vás bude mámit, kdo vám prozradil, po čem její srdce toužilo, jen se tajuplně usmějte a se slovy: "Zlato, nech to na mě a nepátrej ...", ji polibte a otevřete šampaňské. Věřte, že se k vám přimkne tako tulící se kočka. A o zábavu na dnešní večer máte postaráno. Žádná bolest hlavy, žádná únava, jen rozsvícená spokojená manželka. A který muž by si nechal ujít takovou příležitost! Připravte své ženě hezký večer. Obvykle ženy připravují pohoštění pro celou rodinu, slaví se svátky dětí, byť už jsou z domova, stále u rodičů. A kdo stojí u sporáku, u trouby, krájí veku na chlebíčky, připravuje domácí bramborový salát, obaluje řízky, peče sváteční koláče a dorty? Většinou to bývají ženy a bohužel i v případě, že se rodina chystá oslavit její narozeniny a její jmeniny. Proto, vezměte vše do vlastních rukou. Buďte odvážní! Možná, ne každá žena to ocení, ale většina žen určitě, to vám garantujeme. A bývá to i jejich tajné přání. Strávit oslavu svých narozenin bez stresu, shonu a vypětí. Když se vy sami necítíte na to, uspořádat oslavu pro rodinu se vším všudy, domluvte se se svými dospělými dětmi. Jednou do roka pro maminku, která se o ně starala celý svůj život, snad rády připraví oslavu.


Bojovky mám prostě rád. Ať už klasické beat'em'up ála Double Dragon, Renegade nebo nepřekonatelné Turtles in Time, tak dvoupostavové, jako Mortal Kombat, Virtua Fighter, Street Fighter, Tekken a právě Soul Calibur. Záměrně jsem vynechal geniální Bushido Blade, které chci rozebrat v nějakém gamedesignovém článku. Soul Edge na Playstation 1 - předvádí grafiku možná lepší, než Tekken 3 ve své době. Za posledních deset let nenajdeme výraznější ikony na poli bojových her, než právě Tekken, Soul Calibur (obě hry jsou od firmy Namco) a Street Fighter (Mortal Kombat s velkým odstupem - chystaná hra Mortal Kombat vs DC Heroes je to nejlepší, jinak je značka klinicky mrtvá). Moje preference byly vždy (a asi vždy budou) spíše pro profesionálně pojatého Tekkena, než pro arkádovitého Soul Calibura, to je pravda. Ale na druhou stranu "předčasně vyspělý" Tekken 3 se dostal do víru, když Tekken 4 stál za prd, Tag Tournament v podstatě taky a teprve Tekken 5 došel na hranice možností. Vůbec bych řekl, že chystaný Tekken 6 nemá co nabídnout. Ano, dvě nové postavy, pár novýc 1000 h arén a dál co? Hratelné kombinace tahů dokonale vyčerpala pětka, nějaký storymode a možnost tuningu vlastní postavy - to je standard. Osobně se kupodivu na šestku netěším. A výběr bojovníků je také perfektní - velice různorodé - všechny postavy přežily do Soul Calibur 4. Soul Edge z roku 1995 posunul bojové hry znatelně kupředu. Ve všech ostatních se bojovalo "přímo", tj. pěst na oko, ale Soul Edge přinesl nový systém zbraní, které fanoušky doslova srazil na kolena. Jistě, takový Street Fighter také "má zbraně", ale je to součást grafického výzoru, nemá to nic společného s herním projevem. Možná, že Soul Edge nebyl úplně první bojovkou se zbraněmi (ono i Double Dragon je má), ale rozhodně je první, který se dočkal takového úspěchu. V čem byl ten trik? Inu, když jste se příliš dlouho blokovali, ubývala vám energie a ta když klesla na nulu, postavě vypadla zbraň z ruky - ale bojovala dál pěstmi a kopy. Hra tím dostávala nový rozměr, což v kombinaci s možností Ring Out (ála Virtua Fighter) a samozřejmě bezchybnou grafikou a hudbou znamenalo, že Soul Edge v našich Playstationech (1996) byl hřán po enormně dlouhou dobu. Mimochodem - Soul Edge je název mocného meče plného negativní energie, který chtějí získat ti největší záporáci na světě. Soul Calibur je oproti tomu přesný opak - jde o pozitivisitický meč v rukách kladných hrdinů. Jeden meč se snaží zničit ten druhý - do čehož vstupují postavy s osobními důvody. Tak zhruba takový blábol je dějovým pozadím pro tuto skvělou sérii bojovek. Soul Calibur je nejen nejlepší bojovkou na Dreamcast, ale podle mnohých nejlepší bojovkou všech dob - a něco na tom bude! Série se posléze přejmenovala na Soul Calibur (1999, Dreamcast) a měla další dva díly (Soul Calibur 2 - 2003, Playstation 2, XBOX, Game Cube; Soul Calibur 3 - 2005, Playstation 2) a jeden příšerný spinoff Soul Calibur Legends (Wii, 2007). Tak jako tak, pro sérii bylo vlastní systém "i nováček se pobaví". Skutečně - všechna základní komba u všech postav měly styl "A-A-A" nebo "B-B-B", případně jste si mohli vsadit krk, že "A-A-B" případně "B-B-A" také něco dělá - a ono ano. Navíc - postavy s pěknýma nohama mají jistě schované minimálně tři komba v kombinaci směr + "K-K-K". Tomuto pochopitelně začátečníci rozumí a Soul Calibur 3 tak byl nakonec u mne doma návštěvami mnohem více hraný, než Tekken 5. Samozřejmě, že byly k dispozici složitější komba, ale ty bylo skoro nemožné vyvolat bez arcade ovladače - klasický gamepad nemá skoro šanci. Tak jako tak, čím si hra u mne, jakožto vyznavače propracovaných komb z Tekkena, získala respekt, je systém blokování. Totiž - samotné tlačítko na blok je hezká věc, ale časování kdy a jak blokovat - to je obrovská alchymie. Můžete protivníka nejen odrazit od sebe, ale také jej poslat za sebe, odkrýt mu 1000 horní i dolní blok, můžete přejít do protiútoku - a to všechno na základě správného odhadu na vás vedeného útoku a správně zvolené blokovací sekvence směr + tlačítko - a to vše v bezchybném časování. Takže ačkoliv po hodině hraní znáte 50% všech tahů v celé hře, systém blokování mne opravdu dostal (ne snad, že by countery v Tekkenovi byly špatné, ale jsou jiné). Soul Calibur 2 mimochodem obsahoval i různé postavy v závislosti na platformě - na GC byl přítomen Link z her Legend of Zelda. Soul Calibur 4 ve mně vzbudil zájem paradoxně až po té, co jsem viděl mdlé ukázky na Tekkena 6. Ech, totiž Tekken 5 HD. Tyto ukázky mne zklamaly. Kouknu teda na Soul Calibur 4 a kakrlhote - to vypadá opravdu dobře! Hru jsem nakonec zakoupil pro svou Playstation 3 a ano - radostně tleskám - konečně je to ono! Soul Calibur 3 vyždímal, co se grafické stránky týče, z Playstation 2 maximum. Namco se vydalo cestou "méně je někdy více". Byly vyhozené identické 3hit comba, máme už jenom 2hit, ostatní tahy jsou dostatečně diferencované na to, aby mělo smysl se jednotlivé postavy učit. Zbraňový repertoár je v zásadě zachován, ale byl mnohem více propracovaný a to - světe div se - začleněním vývoje postavy. Přes veškerou novou skvělou grafiku, přes veškerý nový a skvělý soundtrack, přes veškeré nové arény a postavy - tohle je důvod ke koupi Soul Calibur 4. Pakliže tuning vlastní postavy v Soul Calibur 3 byl v podstatě jen věšením pentliček na existující modely (a v zásadě tomu tak bylo), zde je tento systém rozšířený o skilly. Tyto skilly více méně zásadně ovlivňují jinak stejnou postavu. Je možné si vzít existující postavu, dát jí jiné skilly a jméno a za ni hrát. Skilly ovlivňují skoro všechno - rychlost útoků, sílu, automatické uhýbání (v nějaké pravděpodobnosti), omezují šanci ring out, redukují šanci na throw, přidávají možnost otrávit nepřítele jedem (kontinuální ubývání zdravíčka) a tak dále a tak podobně. Je toho celá řada, navíc každý skill má několik úrovní síly. Ovšem - abychom mohli tyto skilly na svou postavičku navěsit, potřebujeme na to dvě věci. Zkušenosti a výbavu. Grafika Soul Calibur 4 je dechberoucí, zejména s přihlédnutím ke krátkým loadingům. Při vytváření nové postavy opět vycházíme z jednotlivých bojových stylů, které reprezentují autory vytvořené postavy. Není tedy možné udělat z gruntu originální figuru, ale budeme se muset spokojit s grafickým tuningem. Můžeme si vybrat pohlaví, stavbu těla, několik variant obličejů a vlasů - ale to je tak všechno. Animační a herní fáze je vždy přejata z výchozí postavy, kterou si vybíráme. Vzhledem k velice pestré nabídce postav to ale není problém. Na tuto vytvořenou postavu pak nakupujeme výbavu - oblečky, brýle, čepice, ponožky - je toho celá řada. A už tady se právě schovává jádro pudla. Skoro každý obleček zvyšuje postavě jeden z pěti atributů, do kterých pak budeme dávat skilly. Například koupíme-li naší postavičce místo trička nějaké brnění, bude možné dát postavě nějaký obranný skill - což u prostého trička nejde. Takhle - není v tom skrytá nějaká šílená logika, prostě během normálního hraní se vám odemykají bonusové předměty, které si pak koupíte a můžete navěsit na svou postavu. Podobně tak fungují i zbraně - samozřejmě, pokud má vzorová postava meč, budete vždy zacházet s variantou na meč - ovšem klidně s novými vlastnostmi. Zkušenosti získáváte prostou hrou. Každý bojový archetyp sbírá vlastní zkušenosti a odemykáním levelů se vám odemykají také levely skillů, čímž se vám rozšiřují možnosti tuningu vlastních postav. Dobré právě je, že vytvořím-li si svou vlastní ženskou variantu na samuraje ze základní nabídky, mám stejný level, jako ten samuraj a hraním za tuto vlastní ženštinu se zvyšuje level i samuraje - prostě je to jeden bojový styl. Suma sumárum - kupování výbavy mění vlastnosti postavy (maximální hodnota zdraví, ale i zmíněných pět atributů) a tím i její skilly, odvozené od levelu bojového stylu. Na bojovou hru je toho až až (naopak v nějakém RPG by to působilo velice chudě). Design mnohých postav je velice kreativní a vybízí ke tvůrčí práci v editoru. Smysluplnější management postavy je v kombinaci s vyváženými a diferencovanými tahy tedy hlavní devizou Soul Calibur 4, čímž předstihl o mílové skoky nejen minulý svůj díl, ale také Tekkena 5 (ač se mi to hloupě říká). Sice je to pořád "jenom arkáda", ale už to není tak šílený button mashing (i když jsem se několikrát přistihl, že tuto taktiku zkouším). Jenže Soul Calibur 4 toho má víc, i když už nejde o tak zásadní věci. Feel the power of the Dark Side! Darth Vader, Yoda a Apprentice. Verze pro PS3 disponuje Vaderem, verze pro X360 zase Yodou - Apprentice mají obě verze. O co jde? Je možné do šíleného světa Soul Caliburu zabudovat Star Wars? Nevím, jestli to je možné, ale od dob nepovedené mlátičky Star Wars: Masters of Teräs Käsi je to po dlouhé době první možnost, jak si zahrát za jedny z nejvýznamější ikony Star Wars formou přímého boje. Pokud mohu komentovat pouze Vadera - je totálně SKVĚLEJ! Hraní za něj je neuvěřitelně osvěžující, atmosférické a i jinak prostě cool ;). Navíc je k dispozici i jedna aréna v imperiálním křižníku poblíž Hvezdy Smrti. Prostě paráda. Vader bohužel nemá vlastní bojový styl, na jehož základě bychom mohli vytvářet novou postavu, takže ho můžeme modifikovat jen jinou lightsabre (barva je ale stále červená). Apprentice je postavou novou a přišel nám naproti z chystané hry Star Wars - Force Unleashed (na kterou se všichni nebetyčně těšíme) a dá se o něm říci asi to samé, jako o Darth Vaderovi - je skvělej a nejde jej použít jako šablonu pro nové postavy. A věřím, že Yoda je také super. A ano, jsem fanatik na Star Wars ;). Your father he is! A volejte sláva hurá - máme tady zpátky jistou formu vyrážení zbraní ze Soul Edge! Nechápu, proč tuto skvělou featuru vyhodili už tak dávno, ale tady je její varianta zpátky. Je totiž možné obzvláště drtivými útoky rozbíjet výbavu na těle oponenta - kusy brnění, šperky a tak dále. Podaří-li se vám oponenta zcela obnažit, můžete aktivovat super finisher - critical, což je efektní animace s nějakým brutálním zakončením. Samozřejmě - ve hře není žádná krev, ale stačí to. Neboli - neustále blokování je tady celkem pěkně potrestáno a to je podstatné (ovšem návrat k Soul Edge bych uvítal také). Story mode je opět plný jednoduchých příběhů a klišé hlášek, které si ovšem zamilujete. Story mode se mi líbí v tom, že v jedné aréně bojujete s několika nepřáteli po sobě a to celkem v pěti arénách, takže to není rozvlekle dlouhé. Obtížnost normal mi přijde směšně lehká - nepřátelé se skoro neblokují a když už, tak není problém je chytnout. Obtížnost Hard jsem zkoušel jen chvíli a zdá se být konečně výzvou, i když na hranici frustrace. Dále tady máme samozřejmě klasický arcade režim na vydělávání peněz - na dvě vítězné kola se potkáme s osmi nepřáteli. Komentátor, který nás pár větami oblaží před a po souboji je opět skvěle mimózní a přál bych si mít podobného osobního komentátora, který by mi uvozoval atmosféru u každého piva. Samozřejmě největší novinkou v tomto smyslu je online multiplayer, ke kterému není moc co říci, ale je prostě dobře, že je tam. Technickou perličkou budiž, že hra si sama stáhla patch 1.01 (16 MB) a běží velice rychle i z Blue Ray disku - avšak volitelná instalace na HDD (docela dlouho to trvá) posouvá rychlost loadingu do nebes - way to go Namco! Voldo - dlouhodobě nejoblíbenější mrzák na světě. Bohužel, ještě nedisponuji druhým ovladačem pro konzoli, takže nemohu posoudit kvality dvouhry, ale není důvod nevěřit, že je to superior ;). Soul Calibur 4 je hra trochu podobná GTA4. Než vyšlo GTA4, tak se ani na okamžik neuvažovalo, že by byla ohrožena (zatím nevyšlé) Mafie 2. Ale GTA4 dokázalo překvapit, že je zcela samostatnou hrou, která je úplně jinde, než její předchůdci. Mafie 2 bude mít naopak HODNĚ práce, aby mohla GTA4 bez uzardění hledět do očí. Soul Calibur 4 ze začátku nevypadal, že by to mohl natřít Tekkenovi 5 (resp. nevyšlé šestce), ale teď jen lze konstatovat - Tekken 6 se bude muset HODNĚ snažit. A je to tak správné.


26. 6. 2012 Přítmí Díky DJ Oldgames (a Bludrovi na Twitteru) si můžeme všichni svorně připomenout jeden z nejoriginálnějších činů české herní žurnalistiky. Redakce Score v roce 1999 zapracovala a nad rámec vynikající magazinologické práce nám naservírovala fotografickou adventuru s názvem Přítmí, která se charakterizovala jako noir záležitost. Představte si to - vaši polobožští oblíbenci sestoupili z nebe a nechali se zachytit fotoaparátem, aby pak namluvili dialogy a účinkovali při logických hádankách a vyprávění příběhu! Představte si, že by podobnou věc dneska udělal "magazín" typu Bonusweb - pytlíky na zvracení do pohotovostní polohy! Ale Přítmí? Musíme aplikovat jistou dávku shovívavosti - v ultra krátkém čase se pokusit vytvořit něco, co tu ještě nikdy nebylo a to jen za pomoci bandy amatérů a statistů? Já bych Přítmí posadil hodně vysoko, i když srovnání s adventurami typu Gabriel Knight je absurdní. Ve své kategorii - tedy v kategorii interaktivních polofilmů vytvořených nadšenou redakcí herního časopisu pro pouhé potěšení svých fanoušků bez nároku na extra honorář, je Twilight na naprosté špičce. A protože mám na hru hezké vzpomínky, rád bych se o ně podělil. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Kniha: Od Velké Sýrie k malé – Petr Přebinda | Knihy.ABZ.cz Kniha: Od Velké Sýrie k malé – Složitosti vytváření Sýrie v první polovině 20. století – Petr Přebinda > Od Velké Sýrie k malé Kniha: Od Velké Sýrie k malé Autor: Petr Přebinda Podtitul:\tSložitosti vytváření Sýrie v první polovině 20. století Publikace se zabývá historií Sýrie v první polovině 20. století, tedy v době závěrečné fáze existence Osmanské říše a následujícího francouzského mandátu v Levantě. Pokouší se nalézt odpověď na otázku, proč a jak z původní nejasně ... (celý popis) Rozměr: 240 x 163 x 23 mm Téma: Velká Sýrie Publikace se zabývá historií Sýrie v první polovině 20. století, tedy v době závěrečné fáze existence Osmanské říše a následujícího francouzského mandátu v Levantě. Pokouší se nalézt odpověď na otázku, proč a jak z původní nejasně definované Velké Sýrie vznikla Sýrie výrazně menší, a to v hranicích známých po získání samostatnosti v roce 1946 a alespoň formálně existujících dodnes. Všímá si také změn ve vnímání identit místních obyvatel a různých ideologií, které se v této oblasti šířily. Dějiny Sýrie sleduje v časové linii vzestupně a dělí je podle základních periodizačních mezníků (konec osmanské nadvlády, existence Faj?alova království, Velké syrské povstání, francouzsko-syrská smlouva z roku 1936 atd.). (složitosti vytváření Sýrie v první polovině 20. století) Sýrie – Dějiny – 1901-1945 Katalog předmětový > S > Sýrie > Dějiny Katalog vybraných autorů > P > Přebinda – Petr Přebinda Katalog předmětový > A > * 1901-1945 Petr Přebinda - další tituly autora: Vybraní spisovatelé pro téma Sýrie » Sattouf – Riad Sattouf » Nourová – Eva Nourová » Přebinda – Petr Přebinda Vybrané knihy pro téma Sýrie


source: wikipedia

text: Teplota je charakteristika tepelného stavu hmoty. V obecném významu je to vlastnost předmětů a okolí, kterou je člověk schopen vnímat a přiřadit jí pocity studeného, teplého či horkého. V přírodních a technických vědách a jejich aplikacích je to skalární intenzivní stavová veličina, která je vzhledem ke svému statistickému charakteru vhodná k popisu stavu ustálených makroskopických systémů. Teplota souvisí s vnitřní energií systému. Teplota je základní fyzikální veličinou soustavy SI s plným názvem termodynamická teplota, jednotkou kelvin (K) a vedlejší jednotkou stupeň Celsia (°C). Nejnižší možnou teplotou je teplota absolutní nuly (0 K; −273,15 °C), ke které se lze libovolně přiblížit, avšak nelze jí dosáhnout. V roce 2021 bylo rekordně nízkou dosaženou teplotou 38×10−12 K. K měření teploty se používají teploměry. Teplota je ústředním pojmem termiky a klíčovou veličinou pro popis tepelných jevů. Projevuje se i v mnoha dalších fyzikálních jevech a závisí na ní mnohé makroskopické mechanické, elektromagnetické i chemické vlastnosti látek. Její význam zasahuje do širokého spektra oborů lidské činnosti, je důležitým pojmem např. v průmyslových aplikacích, lékařství a ekologii. Motivace k zavedení teploty jako fyzikální veličiny Teplota jako pojem byla primárně zavedena pro podnět či příčinu určitého druhu smyslových pocitů a podráždění. Zde má původ i její mezinárodní název (latinské slovo „temperatura“ lze přeložit jako „příjemný pocit“). Již potřeba popsat lépe tyto pocity vedla ke snahám kvantifikaci a měření teploty. Postupně bylo pozorováno, že zvýšení teploty působí změnu rozměrů, tvaru nebo skupenství předmětů. Tyto jevy tak umožňovaly pomocí viditelných projevů indikovat velikost teploty a začít ji měřit. Nejprve se začalo používat měření teploty pomocí roztažnosti kapalin. První doklady jsou ze starověku. Hérón Alexandrijský popsal vzduchový termoskop, který je nejstarším doloženým přístrojem k indikaci tepelných stavů. Základ pro moderní a přesné měření později poskytly závislosti elektrických jevů na teplotě. Označení, jednotky Symbol veličiny: , přičemž velké symboly se zpravidla používají pro termodynamickou (absolutní) teplotu Jednotkou v soustavě SI (a zároveň základní jednotkou této soustavy) je kelvin, značka K.Kelvin je definován fixací číselné hodnoty Boltzmannovy konstanty, aby byla rovna 1,380 649 × 10−23, je-li vyjádřena jednotkou J K−1, rovnou kg m2 s−2 K−1, kde kilogram, metr a sekunda jsou definovány pomocí (frekvence záření odpovídajícího hyperjemného přechodu z neporušené základní hladiny v atomu césia 133Cs) a dvou fundamentálních konstant (Planckova konstanta), (rychlost světla ve vakuu).Do května 2019 byl kelvin definován jako 273,16-tá část termodynamické teploty trojného bodu vody. Dalšími používanými jednotkami jsou: stupeň Celsia; teplotní rozdíl 1 °C = 1 K, avšak Celsiova stupnice je posunutá: 0 °C odpovídá přesně 273,15 K, což je přibližná teplota tání ledu, zatímco 100 °C (373,15 K) je přibližná teplota varu vody. Teplotami tání a varu vody při tlaku 101,325 kPa = 1 atm byla Celsiova stupnice původně (do roku 1948) definována. stupeň Fahrenheita (používaný v USA); teplotní rozdíl 1 °F = 5/9 °C = 5/9 K; Fahrenheitova stupnice je také posunutá, ale jinak: 0 °C odpovídá 32 °F. Z jednotek přirozených soustav lze uvést Planckovu teplotu 1,416 784(16) × 1032 K, kde a označují postupně rychlost světla ve vakuu, redukovanou Planckovu, Newtonovu gravitační a Boltzmannovu konstantu. Ve fyzice plazmatu se teplota vyjadřuje také jako energie (součin Boltzmannovy konstanty a teploty) uváděná v elektronvoltech (eV) nebo jeho násobcích (keV, MeV). Energie 1 eV tak odpovídá teplotě přibližně 11 605 K. Definice a vlastnosti Zavedení teploty na základě roztažnosti a rozpínavosti Z pozorování vyplynulo, že vnímání teplejšího a chladnějšího koresponduje se změnou objemu látek: se zvýšeným pocitem teplého se objem zvyšoval. Roztažnost se stala měřítkem teploty, průběh se však lišil podle použité teploměrné látky. Bylo však objeveno, že průběhy jsou (při konstantním tlaku) vzájemně lineární pro zředěné plyny – ty se tak staly nejvhodnější teploměrnou látkou pro přesná měření. Lineární závislost umožnila přesnou kvantifikaci teploty jako fyzikální veličiny a vznik dobře definovaných teplotních stupnic, jako je Celsiova teplotní stupnice. Navíc bylo zjištěno, že pro všechny dostatečně zředěné plyny je vždy směrnice závislosti objemu na Celsiově teplotě (při konstantním tlaku) stejná a rovná 1/(273,15 °C). Také rozpínavost plynů vykazovala stejné chování včetně číselné hodnoty směrnice závislosti tlaku plynu na teplotě (při konstantním objemu). To umožnilo s velkými výhodami zavést tzv. absolutní teplotu se stupnicí počínající hodnotou 0 K (odpovídající nulovému objemu a tlaku zředěného plynu). Absolutní teplota je přímo úměrná objemu ideálního plynu při konstantním tlaku, resp. tlaku ideálního plynu při konstantním objemu. Interpretace teploty v kinetické teorii Kinetická teorie umožnila vyjádření tlaku pomocí pohybových vlastností jednotlivých částic (molekul) plynu. Ve spojení se stavovou rovnicí dala absolutní teplotě konkrétní interpretaci – absolutní teplotě je úměrná střední kinetická energie neuspořádaného posuvného pohybu molekuly jednoatomového (ideálního) plynu: , kde je Boltzmannova konstanta (úhlovou závorkou značena střední hodnota), resp. vnitřní energie jednoatomového (ideálního) plynu: , kde je látkové množství a je molární plynová konstanta. Absolutní teplota je mírou vnitřní energie ideálního plynu. Tato interpretace má však svá omezení: Teplota nemusí být mírou velikosti pouze neuspořádaného posuvného pohybu molekul (u víceatomových molekul se projevují rotace, a také vibrace se stupni volnosti odpovídajícími potenciální energii); při nízkých teplotách, kdy začnou převládat kvantové vlastnosti, navíc ekvipartiční teorém přestává platit: některé stupně volnosti kvůli diskrétnosti energetických stavů tzv. „zamrzají“. Energie dodávaná soustavě se může předávat nejen pohybu částic, ale i přeměnit ve změnu jejich potenciální energie, a to nejen vůči vnějšímu působení, ale i vnitřním silám, nebo v nárůst („rozmrzání“) stupňů volnosti (v obou případech přírůstek vnitřní energie bez zvýšení teploty; druhý případ známý u skupenských přeměn); závislosti vnitřní energie a teploty se tak mohou velmi lišit: Zatímco pro jednoatomový plyn platí závislost vnitřní energie na první mocnině teploty, u energie elektronového plynu je to závislost na druhé mocnině teploty a u pevných látek při nízké teplotě a u fotonového plynu dokonce čtvrté mocnině teploty. Kinetická teorie také dokázala kvantifikovat lokální fluktuace v ustáleném systému a stanovit kvadratickou neurčitost teploty; pro jednoatomový plyn např. platí: , tedy relativní kvadratická neurčitost klesá s druhou odmocninou počtu částic . Teplota je pojem statistický, který je vhodný k popisu chování systémů s velkým počtem částic, pro který jsou lokální fluktuace zanedbatelné. Termodynamické zavedení teploty Teplota je vnitřní, stavovou, intenzivní termodynamickou veličinou. Fenomenologická termodynamika zavádí empirickou teplotu (a dokazuje, že ji lze pro ustálené termodynamické systémy zavést) jako libovolnou monotónní funkci vnitřní energie homogenního ustáleného systému, která nezávisí na jiném vnitřním parametru systému a která má stejnou hodnotu ve všech jeho subsystémech (dle konvence se vybírá jako rostoucí funkce vnitřní energie). Zpřesňuje pojem měření teploty jako uvedení soustavy „měřený systém – teploměr“, ve které je umožněna tepelná výměna, do tzv. termodynamické rovnováhy, pro kterou postuluje (tzv. nultý termodynamický zákon, zvaný dříve nultá hlavní věta termodynamická): Dva systémy v tepelném kontaktu mají v případě termodynamické rovnováhy stejnou teplotu. Rovnost teploty je přitom vlastností tranzitivní: rovná-li se teplota prvního a druhého systému v tepelném kontaktu a rovná-li se teplota druhého a třetího systému v tepelném kontaktu, rovná se i teplota prvního a třetího systému; tyto systémy budou při uvedení do tepelného kontaktu také ve stavu termodynamické rovnováhy. Teplota je tedy stavová veličina charakterizující termodynamickou rovnováhu systému. Jinak řečeno, ze znalosti teplot dvou systémů můžeme usoudit, zda při uvedení do tepelného kontaktu budou ve stavu termodynamické rovnováhy, nebo zda a jakým směrem bude probíhat přenos tepla. Definice teploty pomocí druhého zákona termodynamiky Z druhého zákona termodynamiky vyplývá (tzv. Carnotova věta), že účinnost všech vratných Carnotových cyklů pracujících mezi danými dvěma teplotami je shodná (tedy nezávislá na jiných vnitřních či vnějších parametrech ani pracovní látce) – lze ji zapsat jako funkci pouze těchto teplot . Z obecných úvah o vratných Carnotových cyklech pak lze psát: , kde je teplo přijaté od ohřívače, je teplo odevzdané chladiči, nějaká funkce obecné teploty. Funkci nazval Kelvin termodynamickou teplotou a namísto závislosti na obecné teplotě ji definoval právě pomocí vztahu pro účinnost přepsaného do tvaru: . Poměr dvou termodynamických teplot je rovný poměru tepla odevzdaného chladiči a tepla přijatého od ohřívače při vratném Carnotově cyklu pracujícím mezi těmito dvěma teplotami. Pomocí dvou bodů lze takto definovat celou termodynamickou teplotní stupnici. Jeden z bodů – nulová termodynamická teplota – je dán implicitně jako teplota chladiče, při které má vratný Carnotův cyklus účinnost 100%; tato teplota je však podle třetího zákona termodynamiky nedosažitelná. Definiční vztah lze přepsat do tvaru a pomocí obecných úvah o vratných cyklech zobecnit na vztah , platný pro libovolný vratný děj. Z něho vyplývá alternativní formulace definice termodynamické teploty: Termodynamická teplota je převrácenou hodnotou integračního faktoru, kterým je třeba vynásobit diferenciální přírůstek tepla přijatého termodynamickým systémem při vratném ději, abychom dostali totální diferenciál (diferenciál entropie). V případě, že se nekoná práce (zobecněné souřadnice, tedy vnější extenzivní parametry (např. objem) jsou konstantní) a nemění se počty jednotlivých druhů částic systému, lze vztah přepsat jako definiční vztah teploty pomocí entropie a vnitřní energie: . Vztah obecné, absolutní a termodynamické teploty V termodynamice lze odvodit obecný vztah pro závislost termodynamické teploty na obecné empirické teplotě: , kde je tlak, je objem a je vnitřní energie. Dosazením vlastností ideálního plynu vyjádřených pomocí absolutní teploty (nebo spočtením účinnosti vratného Carnotova cyklu pro ideální plyn) se lze přesvědčit, že při koherentní volbě jednotky termodynamická teplota a absolutní teplota jsou si rovny (níže je proto používáno jen označení ). Je třeba poznamenat, že všechny definice požadují systém ve stavu termodynamické rovnováhy (u termodynamické teploty skryto ve „vratnosti“ děje), jinak nemá pojem teploty dobrý smysl. Zavedení teploty ve statistické fyzice Statistická fyzika pracuje pojmem počtu možných rozlišitelných mikrostavů kterými lze realizovat daný makroskopický stav systému; tento počet je u běžných systémů prudce rostoucí funkcí energie. Z pravděpodobnostního rozboru myšleného rozdělení izolovaného systému v rovnovážném stavu s vnitřní energií na dva subsystémy ve vzájemné rovnováze pak lze odvodit rovnice: , resp. , kde . Boltzmann (r. 1896) zkoumal možné analogie statistických veličin s termodynamickými a z jediné možné korespondence odvodil: a . Odtud plyne statistická definice absolutní teploty: , kde je počet možných rozlišitelných mikrostavů (tzv. termodynamická pravděpodobnost) a je Boltzmannova konstanta. Boltzmann také odvodil pro izolovaný systém (a proto vhodný pro soubory neinteragujících částic) tzv. Boltzmannův distribuční zákon pro relativní zastoupení mikrostavů s energií a degenerací (statistickou váhou) : , ve kterém absolutní teplota vystupuje ve jmenovateli exponentu. Statistická definice teploty nebo Boltzmannův zákon umožňují rozšíření pojmu teploty i na systémy s konečným počtem energetických stavů příslušným danému stupni volnosti (tedy na kvantové systémy s diskrétním spektrem energie a konečnou dolní a horní mezí). V případě, že budou mít omezenu interakci s jinými stupni volnosti, se kterými je spojena „klasická“ teplota, lze jim připsat vlastní teplotu pomocí statistické definice nebo pomocí obsazenosti jeho energetických hladin. Příkladem může být např. teplota spinů částic ve vnějším magnetickém poli. Přitom tato teplota může dosáhnout nekonečné hodnoty (obsazenost hladin vyšší energie bude stejná jako hladin nižší energie) nebo ji dokonce přesáhnout do oblasti záporných absolutních teplot v případě systémů s inverzním obsazením hladin (díky podmínce omezené interakce s jinými stupni volnosti nedojde k rychlé relaxaci do rovnovážného stavu s kladnou teplotou). Posloupnost stoupajících absolutních teplot tedy začíná „těsně nad“ nedosažitelnou absolutní nulou T = 0 K a (u některých systémů) může stoupat až k nekonečné hodnotě T = + K = − K a odtud dále až „těsně pod“ nedosažitelnou absolutní nulu T = 0 K. Je třeba poznamenat, že Boltzmannova statistická definice teploty je určitou aproximací a je omezeně aplikovatelná na malé mikrokanonické soubory, což může vést k nekonzistencím. Závěry studie poukazující na obecnou mylnost koncepce záporných absolutních teplot (a vyvozující možná porušení druhé termodynamické věty a důsledky jako účinnost Carnotova cyklu větší než 100%) však byly vyvráceny, záporné absolutní teploty byly obhájeny jako dobře vytvořená koncepce pro systémy se shora omezeným spektrem energií, konzistentní s termodynamikou a potřebná pro konzistentní popis tepelné rovnováhy v systémech s inverzním obsazením hladin, jejíž aplikovatelnost i některé protiintuitivní důsledky (záporné tlaky) byly doloženy na experimentálně realizovaných stavech se zápornými absolutními teplotami. Relativistická teplota Relativisticky vhodné zavedení teploty a její transformační vztahy představují doposud pro fyziku nevyřešený problém, a to již v rámci speciální teorie relativity. Planck ve shodě s Einsteinem odvodil v r. 1908 transformační vztah: , kde a index 0 značí klidovou souřadnou soustavu. Ott odvodil v r. 1963 právě „opačný“ transformační vztah . Landsberg pak v r. 1970 přidal odvození transformačního vztahu: . Navíc zjistil, že neexistuje univerzální spojitá transformace teploty, která by byla konzistentní pro záření černého tělesa. Rozpory vznikají proto, že jsou použita odlišná zavedení teploty, která se v nerelativistickém případě rovnají, a různé kovariantní tvary termodynamických zákonů. Koncept pojmu teplota se v relativistickém případě rozpadá na několik měřitelných veličin. Experimentální průkaz je za současných schopností nemožný. Pro změnu teploty zrychlením se uvažuje hypoteticky tzv. Unruhův jev (též zvaný Fullingův–Daviesův–Unruhův jev) předpovídaný kvantovou teorií pole. Měření teploty Teplota se měří tak, že se uvede do vzájemného styku těleso, jehož teplotu chceme měřit, a srovnávací těleso. Po vytvoření tepelné rovnováhy je teplota tělesa rovna teplotě srovnávacího tělesa, které se obvykle nazývá teploměrem. K určování teploty se využívá závislosti vhodně zvolených fyzikálních veličin na teplotě. To umožňuje převést měření teploty na měření jiné fyzikální veličiny. Mezi teplotně závislé veličiny patří např. délkové rozměry a objem pevných a kapalných těles, tlak plynů (teplotní roztažnost a rozpínavost), elektrický odpor vodičů nebo polovodičů, elektromotorické napětí termoelektrických článků. Pro měření vysokých teplot se využívá detekce radiometrických vlastností elektromagnetických vln, které tělesa o vysoké teplotě vyzařují. Teploměry založené na tomto principu se zpravidla nazývají pyrometry. Vysoké teploty např. v keramických pecích lze přibližně měřit pomocí Segerových jehlánků. Měřením teploty se zabývá termometrie. Teplota a svítivost jsou jediné intenzivní základní veličiny SI – při měření proto nelze aplikovat princip „kolikrát se vejde jednotka do měřené veličiny“. Základní jednotka kelvin je přesto pomocí tohoto principu definována. Pro přesné měření teploty v metrologii a pro tvorbu teploměrných etalonů proto definice nestačí; je nutné mít praktickou realizaci celého rozsahu měřených teplot. Stanovovat teplotu přímo podle definice termodynamické teploty je nepřesné. Neexistuje ani žádný vhodný fyzikální jev, kterého by bylo možno využít pro celý rozsah měřených teplot. Řešením je proto mezinárodní teplotní stupnice, založená na přesně definovaných a prakticky realizovatelných referenčních bodech teploty a na přesné metodice použité pro interpolaci mezi těmito referenčními body. Referenčními body mohou být teploty tuhnutí, teploty kondenzace (zjišťované ve výparnících – hypsometrech) nebo teploty trojných bodů vhodných látek. Interpolace se provádí pomocí etalonových odporových teploměrů a termoelektrických článků, u vysokých teplot pomocí spektrální hustoty zářivé energie nebo spektrální hustoty zářivosti černého tělesa. V současnosti se používá Mezinárodní teplotní stupnice z roku 1990 (ITS-90), která je schopna obsáhnout rozsah teplot již od 0,65 K. Teplotní stupnice Následující tabulka uvádí definice historických i současných teplotních stupnic pomocí referenčních bodů teploty: * Původně definována pomocí Celsiovy stupnice (teplotní rozdíl 1 K ≡ 1 °C), poté naopak Celsiova teplota podle teploty termodynamické. Namísto dřívější horní referenční hodnoty 273,16 K = 0,01 °C pro teplotu trojného bodu vody je od 20. 5. 2019 definován 1 kelvin tak, aby Boltzmannova konstanta k měla danou hodnotu 1,380 649×10−23 J⋅K−1. ** Referenční body byly v původním návrhu obrácené (podobně jako u Delisleovy stupnice); dnes definována pomocí Kelvinovy stupnice (teplotní rozdíl 1 °C ≡ 1 K) *** Teplota chladicí směsi ledu, vody a salmiaku nebo mořské soli (−17,8 °C) a „tělesná teplota zdravého člověka“ (36,5 °C) **** Bod tání solanky (nasycený roztok soli ve vodě)(−14,3 °C) Pomocí následující tabulky lze jednoduše přepočítat číselnou hodnotu teploty z jedné do druhé teplotní stupnice (omezeno na stupnice používané v současnosti): Následující tabulka uvádí hodnoty vybraných zajímavých teplotních bodů v různých stupnicích. Fyzikální jevy související s teplotou nebo teplotou ovlivněné Teplota v termice Obecné termodynamické vztahy obsahující teplotu Teplota je ústřední veličinou termodynamiky. Z veličinových vztahů, ve kterých vystupuje důležitým způsobem teplota, lze jako důležité vybrat: stavové rovnice termodynamické zákony: nultý zákon první zákon druhý zákon , pro vratné děje třetí zákon vztahy pro diferenciály termodynamických potenciálů: a z nich plynoucí vztahy včetně tzv. Maxwellových relací a některé další, např.: Teplota a teplo U systémů, ve kterých se nekoná práce a nemění se složení systému (např. neprobíhá fázový přechod), je změna teploty mírou tepla předávaného při tepelném kontaktu. Teplota je proto využívána v kalorimetrii. Vychází se přitom ze znalosti chování tepelných kapacit při změnách teploty. Z ekvipartičního teorému lze pro různé druhy molekul (jednoatomové, dvouatomové, víceatomové lineární a víceatomové nelineární) odvodit v kinetické teorii hodnoty molární tepelné kapacity plynů, které jsou nezávislé na teplotě. Ve skutečnosti u víceatomových molekul dochází k jejich růstu, neboť při určité teplotě začínají „rozmrzat“ nové stupně volnosti, které díky kvantové mechanice mají diskrétní úrovně energie až od určité minimální hladiny: nejprve se projeví dosažení minimálních úrovní rotačních stavů a přibližně o řád výše i stavů vibračních. Pro teploty vybuzení těchto stavů platí: , , kde jsou moment setrvačnosti molekuly, resp. úhlová frekvence jejích vlastních kmitů (spočtená pro klasický oscilátor). Kvantové jevy se projeví také u teplotní závislosti molární tepelné kapacity pevných látek. Kvantovou teorii tepelných kapacit pevných látek zpracoval Debye. Pro nízké teploty odvodil závislost molární tepelné kapacity na třetí mocnině teploty. Teprve pro teploty začíná platit Dulongův-Petitův zákon rovnosti a konstantnosti molárních tepelných kapacit krystalických látek; je tzv. Debyeova teplota, rovná podílu energie fononu elastických vln v krystalu a Boltzmannovy konstanty. Změny teploty reálných plynů Teplota ustáleného stavu se řídí stavovou rovnicí reálného plynu (příkladem dobrého přiblížení je van der Waalsova rovnice), ze které lze odvodit změnu teploty při různých rovnovážných (kvazistatických) tepelných dějích. Rozdíly vzhledem k ideálnímu plynu se projevují nejvíce u nízkých tlaků a souvisejí se skupenskou přeměnou do kondenzované fáze. Rozdíly oproti ideálnímu plynu se projevují i v dalších jevech. Nejznámější je Joulův-Thomsonův jev, při kterém se při adiabatické expanzi do vakua přes pórovitou přepážku mění teplota plynu. Pro každý plyn (a daný tlak) existuje tzv. inverzní teplota; expanduje-li přes přepážku plyn s teplotou nižší než inverzní, dále se ochlazuje, naopak plyn s vyšší teplotou se zahřívá. Využívá se ke zkapalňování plynů. Teplota a přenosové jevy Pozn.: V tomto odstavci neznačí teplotu, ale čas. Teplota ovlivňuje koeficienty difuze a (dynamické) viskozity. Pro difuzi v plynech lze odvodit, že koeficient difuze roste přímo úměrně druhé odmocnině teploty. U difuze v kapalinách roste koeficient difuze s teplotou rychleji než u plynů. Dynamická viskozita plynů roste přímo úměrně druhé odmocnině teploty , u kapalin naopak (v souladu s Boltzmannovým zákonem) exponenciálně klesá , kde lze interpretovat jako aktivační energii k přesunutí molekuly kapaliny do sousední rovnovážné polohy. U Brownova pohybu v kapalinách o viskozitě je střední kvadratická vzdálenost kulové částice poloměru unášené neuspořádaným pohybem molekul od počátečního bodu za čas rovna . Teplota je hybným potenciálem pro vedení tepla (obdoba elektrického potenciálu pro vedení el. proudu). Při vedení tepla v ustáleném teplotním poli je tepelný výkon šířený přes elementární plochu přímo úměrný záporně vzatému gradientu teploty, koeficientem úměrnosti je tepelná vodivost : . Pro neustálené teplotní pole platí rovnice vedení tepla: , kde je tzv. teplotní vodivost, měrná tepelná kapacita a hustota. Teplota a fázové přeměny Fázový přechod je skokovou změnou nějaké vlastnosti (nebo její derivace) při změně nějaké proměnné, v tomto případě teploty. Pro běžný jednosložkový systém se jedná o změny jeho skupenství, případně změny jeho krystalické struktury. Pro změnu skupenství lze odvodit Clausiovu-Clapeyronovu rovnici: , kde je skupenské teplo, správněji entalpie skupenské přeměny, tlak a změna objemu. Ve fázovém diagramu existují dva druhy důležitých teplotních bodů, specifických pro danou látku. Jedná se o kritickou teplotu, při níž se stírá rozdíl mezi kapalným a plynným skupenství a vzniká tím superfluidní fáze teplotu trojného bodu (jednoho nebo více), tedy stavu, ve kterém jsou v rovnováze současně tři fáze. U vícesložkových systémů má teplota vliv na mísení resp. oddělování složek, rozpustnost (spolu s koncentracemi těchto složek). Naopak platí, že koncentrace příměsí ovlivňuje charakteristické teploty – způsobuje např. změnu teploty skupenských přeměn. Pro dostatečně zředěné roztoky je tento vliv popsán Raoultovým zákonem. Podle něj se rozpuštěnou příměsí sníží teplota tuhnutí roztoku oproti teplotě tuhnutí čistého rozpouštědla úměrně molární koncentraci příměsi. Koeficient úměrnosti se nazývá kryoskopická konstanta. Naopak teplota varu roztoku se zvýší úměrně molární koncentraci příměsi, koeficient úměrnosti se nazývá ebulioskopická konstanta. Zejména kryoskopický jev má široké uplatnění v analýze látek, ale i v technické praxi – známou aplikací je zimní solení vozovek. Teplota v mechanice a akustice Teplota ze své podstaty má vliv pouze na vlastnosti spojitých prostředí, uplatňuje se tedy v mechanice kontinua (a s ní úzce spojené akustice). Zvýšení teploty vede ke zvýšení poměru kinetické energie částic látky a potenciální energie jejich vazeb. To může vyvolat: zvýšení mezičásticových vzdáleností změny vnitřní struktury částečné nebo úplné uvolnění částic překonání potenciálových bariér pro chemické reakce. Makroskopicky se tyto změny projeví jako: zvýšení objemu pevných látek a kapalin, jakož i zvýšení objemu nebo tlaku plynů (teplotní roztažnost a rozpínavost) Pokud změny teplot budou probíhat v dostatečném odstupu od teplot fázových přechodů, lze změny objemu přiblížit u kondenzovaných látek lineární závislostí , pro plyny přímou úměrností (indexem 0 značeny referenční hodnoty).(Přesně a v celém rozsahu teplot platí pouze pro ideální plyn.) změny reologických vlastností, tedy změny tuhostí (snížení u kovů, zvýšení např. u kaučuku) resp. jejich převrácených hodnot – modulů pružnosti, případně změny jejich anizotropie spojené s krystalovou strukturou změny mezí úměrnosti, pružnosti, kluzu a pevnosti u deformace v tahu a obdobné změny mezních bodů u ostatních druhů deformace změny viskozity tekutin změny skupenství. Změny objemů a tuhostí pevných látek a kapalin se také projeví ve změně rychlosti šíření mechanických vln, včetně vln zvukových. Platí, že jestliže se se změnou teploty změní modul pružnosti -krát a objem (izotropně) -krát, změní se rychlost šíření mechanických a zvukových vln -krát. Přitom u pevných látek odpovídá podélným vlnám modul pružnosti v tahu, příčným vlnám modul pružnosti ve smyku a podélným vlnám v kapalinách modul objemové pružnosti. Pro plyny a suchý vzduch lze závislost rychlosti šíření zvuku na teplotě zapsat vztahem (indexem 0 značeny referenční hodnoty): . Teplota a elektromagnetické vlastnosti látek Polarizační a magnetizační vlastnosti Polarizační a magnetizační vlastnosti dielektrik a magnetik lze vhodně popsat pomocí elektrické a magnetické susceptibility . Pro velké množství dielektrik lze teplotní závislost elektrické susceptibility zapsat vztahem , kde jsou látkově specifické konstanty. Pro většinu diamagnetik a některá paramagnetika je magnetická susceptibilita nezávislá na teplotě, pro některá paramagnetika se řídí Curieovým zákonem , tedy teplotní závislost magnetické susceptibility lze zapsat souhrnným vztahem , kde jsou látkově specifické konstanty. U elektricky a magneticky uspořádaných látek (feroelektrika, feromagnetika a antiferomagnetika) se při teplotě nižší než jistá mezní teplota (feroelektrická Curieova teplota, feromagnetická Curieova teplota resp. Néelova teplota pro antiferomagnetika) vyskytuje spontánní uspořádání a s ním spojená spontánní polarizace resp. magnetizace. Ta s teplotou klesá a nad mezní teplotou tyto látky přecházejí na paraelektrické a paramagnetické. Závislost na teplotě lze s výjimkou okolí mezní teploty popsat obdobnými vztahy pro elektrickou i magnetickou susceptibilitu. Pro teploty pod mezní teplotou je to tzv. Blochův zákon: resp. , kde je látkově specifická konstanta a susceptibility při maximálním uspořádání (při nulové absolutní teplotě); pro teploty nad mezní teplotou vztah (pro feromagnetika nazývaný Curieův-Weissův zákon): resp. , kde je látkově specifická konstanta a je parametr s rozměrem teploty, pro feroelektrika a feromagnetika blízký Curieově teplotě. V případě plazmatu se sice jedná o vodivé prostředí, nicméně je zde možné zavést dielektrickou konstantu jako obdobu permitivity pro šíření elektromagnetických vln (tzv. Langmuirovské kmity). Pro obdobu elektrické susceptibility pak platí pro vlny s úhlovou frekvencí a úhlovým vlnočtem v elektronovém plazmatu závislost: , kde jsou elementární náboj, permitivita vakua, početní hustota a hmotnost elektronů. Vodivostní charakteristiky Teplotní závislost rezistivity vodičů lze pro velký rozsah teplot přiblížit lineárním vztahem: . Tuto závislost lze zdůvodnit v kinetické teorii a statistické fyzice: Rezistivita vodičů je dána příspěvky třech mechanismů s různou závislostí na teplotě: příspěvek způsobený rozptylem elektronů na příměsových atomech je teplotně přibližně nezávislý a závisí na koncentraci příměsových atomů, příspěvek způsobený rozptylem elektronů kmitáním mřížky kovového krystalu, příspěvek způsobený vzájemným působením elektronů na sebe. Poslední dva příspěvky jsou závislé na teplotě. Pro teploty podstatně vyšší než tzv. Debyeova teplota (rovná podílu energie fononu elastických vln v krystalu a Boltzmannovy konstanty, zpravidla několik setin kelvinu) je významný příspěvek od kmitů mřížky: , kde jsou Planckova konstanta, elementární náboj, hmotnost a početní hustota elektronů. Pro teploty podstatně nižší než Debyeova teplota je nejvýznamnější příspěvek od rozptylu na příměsích, protože zbylé dva příspěvky s teplotou klesají: , resp. , kde jsou Fermiho energie elektronového plynu, resp. opravný faktor řádu nejvýše 1, zpravidla však mnohem menší. Pro rezistivitu polovodičů (při uvažování mechanismu vlastní vodivosti) lze z pásového modelu odvodit následující teplotní závislost: , kde jsou energetická šířka zakázaného pásu resp. materiálová konstanta slabě závislá na teplotě. Závislost rezistivity elektronového plazmatu je dána Drudeho vztahem s explicitně vyjádřenou střední volnou dráhou elektronu: ,kde jsou permitivita vakua, elementární náboj a hmotnost elektronu. Pro vedení proudu ve vakuu (např. ve vakuových elektronkách) je nutné uvolnění nosičů elektrického náboje. Jedním z mechanismů je termická emise elektronů (termoelektronová emise). Ve statistické fyzice lze odvodit závislosti počtu elektronů ve vodivostním pásu schopných opustit katodu na teplotě. Z ní plyne pro hustotu nasyceného emisního proudu (tj. elektrický proud z jednotkové plochy) následující teplotní závislost (tzv. Richardsonův-Dushmanův vztah): ,kde jsou výstupní práce elektronů z daného materiálu, resp. Planckova konstanta, elementární náboj a hmotnost elektronu. Termoelektrické a termomagnetické jevy Z termoelektrických a termomagnetických jevů mnohé přímo závisejí na rozdílu teplot nebo naopak teplotní rozdíl vytvářejí: Seebeckův termoelektrický jev (1821): Mezi koncovými průřezy kovového vodiče, je-li mezi nimi udržován teplotní rozdíl , vzniká elektromotorické napětí (rozdíl elektrického potenciálu) : , kde je tzv. termoelektrický koeficient. Thomsonův termoelektrický jev (1851): Prochází-li homogenním vodičem, ve kterém není ve všech místech stejná teplota, elektrický proud hustoty , vyvíjí (pohlcuje) se v něm (vedle Jouleova tepla) teplo o hustotě výkonu , kde je tzv. Thomsonův koeficient. Ettingshausenův termomagnetický jev (1886): Při vedení proudu v magnetickém poli kolmo ke směru vektoru magnetické indukce vzniká vedle příčného elektrického napětí (Hallův jev) také příčný teplotní rozdíl úměrný proudové hustotě a magnetické indukci. (Albert von Ettingshausen, univerzita Štýrský Hradec) Righiův-Leducův termomagnetický jev (1887): Při vedení tepla v magnetickém poli kolmo ke směru vektoru magnetické indukce vzniká vedle příčného elektrického napětí (Nernstův jev) také příčný teplotní rozdíl úměrný proudové hustotě a hustotě tepelného toku. Spinový Seebeckův termomagnetický jev (2008): Mezi koncovými průřezy zmagnetované kovové tyče, je-li mezi nimi udržován teplotní rozdíl , vzniká (uspořádáním elektronových spinů) přídavný magnetický indukční tok (přesněji magnetomotorické napětí). Elektromagnetické tepelné fluktuace Tepelným pohybem nosičů náboje vznikají v elektrických obvodech fluktuace elektrického proudu. Střední hodnota těchto odchylek je sice nulová, střední hodnota jejich kvadrátů již nulová není a závisí na teplotě. Fluktuace se zpravidla popisují tzv. korelační funkcí, tedy středovanou hodnotou součinu proudu ve dvou časových okamžicích . Ta je přímo úměrná teplotě a exponenciálně klesá s časem mezi těmito okamžiky. Vzhledem k časové proměnlivosti fluktuací (které se tak chovají jako přídavné střídavé proudy) je vhodné provést spektrální rozklad těchto fluktuací: , kde pro platí tzv. Nyquistův vztah: , kde je (komplexní) impedance obvodu. Z tohoto vztahu vyplývá, že pro obvody s malým odporem mohou být fluktuace významné pro rezonanční frekvence, pro které je reaktance nulová. Tepelné fluktuace jsou příčinou Johnsonova–Nyquistova elektronického šumu. Teplota v optice S teplotou se mění některé optické vlastnosti prostředí. Tyto změny jsou zpravidla dány změnami elektromagnetických vlastností prostředí. Např. optická hustota prostředí je zejména závislá na výše uvedených změnách elektrické permitivity (závislost na magnetické permeabilitě je vzhledem k ní u běžných optických prostředí zanedbatelná). Konkrétní tvar závislosti na teplotě vyplývá z toho, že fázová rychlost světla v prostředí je úměrná převrácené hodnotě druhé odmocniny elektrické permitivity. Teorie vysvětluje čárové optické spektrum pomocí kvantových energetických přechodů v elektronových obalech atomů. Přirozená šířka spektrální čáry (tj. rozdíl úhlových frekvencí, pro které je spektrální hustota zářivého výkonu poloviční oproti maximální spektrální hustotě zářivého výkonu dané spektrální čáry o úhlové frekvenci ) je rovna součiniteli tlumení emitujícího oscilátoru. Reálná emise záření je však ovlivněna neuspořádaným tepelným pohybem částic látky. Protože úhlové frekvence se mění při pohybu zdroje vlnění vůči pozorovateli podle tzv. Dopplerova jevu, celkové záření látky pocházející od mnoha částic bude mít danou spektrální čáru rozšířenu (tzv. Dopplerovské rozšíření spektrální čáry) o: , její velikost je tedy úměrná odmocnině absolutní teploty; je hmotnost emitujícího atomu. Zahřátá hmotná prostředí se projevují sáláním, tedy vydáváním elektromagnetického záření, aniž by bylo iniciováno jiným dopadajícím zářením nebo vnějšími změnami elektromagnetického pole. V uzavřené dutině uvnitř zahřátého prostředí se ustálí termodynamická rovnováha zahřátých stěn a tohoto záření, tak zvaného záření absolutně černého tělesa. Kirchhoff v r. 1862 odvodil, že spektrální hustota zářivého výkonu závisí jen na teplotě a nezávisí na vlastnostech a druhu látkového prostředí (tzv. 1. Kirchhoffův zákon tepelného vyzařování). Planck v r. 1900 podal teoretické zdůvodnění tvaru spektra tohoto záření, včetně jeho závislosti na teplotě. To je dáno např. pro spektrální hustotu energie následujícím vztahem (Planckův vyzařovací zákon): , kde označují rychlost světla ve vakuu, Planckovu, resp. Boltzmannovu konstantu, je celková objemová hustota tepelného záření v dutině. Na základě vyzařovacího zákona je možno rozšířit pojem teploty i na objekty, které nesplňují podmínky klasického termodynamického rovnovážného systému: Z Planckova vyzařovacího zákona lze odvodit závislost výkonu vyzařovaného plochou na teplotě, tzv. Stefanův–Boltzmannův zákon: , kde je tzv. Stefanova–Boltzmannova konstanta, = 5,670 400(40)·10−8. Tzv. efektivní teplota povrchu tělesa je definována jako teplota, pro kterou výkon vyzařovaný jednotkovou plochou absolutně černého tělesa je roven výkonu vyzařovanému jednotkovou plochou povrchu daného tělesa. Toto rozšíření pojmu teplota lze aplikovat i v případech, kdy pro daný povrch lokálně neplatí podmínka rovnovážného stavu, ale povrch je vzhledem ke své velikosti dostatečně daleko. Efektivní teplota je proto používána např. v astronomii pro charakteristiku povrchů hvězd. Pro maximum Planckovy rozdělovací funkce přepsané do tvaru rozdělení podle vlnové délky lze odvodit tzv. Wienův posunovací zákon: , kde je řešení rovnice a je rovno = 4,965 114 231... Hmotnému prostředí, které vydává záření podobného spektra jako absolutně černé těleso, můžeme přiřadit radiační teplotu odpovídající maximu tohoto spektra podle Wienova posunovacího zákona. Toto rozšíření pojmu teplota lze aplikovat i v případech, kdy hustota částic prostředí je tak nízká, že nejsou splněny podmínky vnitřní rovnováhy systému. Pozn.: Někdy (zejména v kosmologii) se radiační teplota definuje rovností , je tedy -krát větší než podle předchozí definice. Analogie se zářením absolutně černého tělesa se využívá i ve fotometrii a optice barev, tj. pro viditelnou část spektra. Zde se pro popis vlastností světelných zářičů definuje: Černá (jasová) teplota daného zářiče při určité vlnové délce je absolutní teplota černého tělesa, při které by byl jeho jas (při stejné vlnové délce) stejný, jako spektrální jas daného zářiče. Platí: , kde je relativní spektrální pohltivost světla u povrchu zářiče Barevná teplota daného zářiče je absolutní teplota černého tělesa, při které by vysílalo světlo, které vzbuzuje v normálním lidském oku stejný barevný vjem jako daný zářič. Kvantové jevy v oblasti nízkých teplot Některé fyzikální jevy, které mají kvantovou podstatu, se projevují pouze v oblasti teplot blízkých absolutní nule. Přitom se může jednat o jevy s makroskopickými projevy. Důležitou skupinou těchto jevů jsou jevy založené na kolektivním kvantovém chování, při kterém se částice látky (fermiony) sdružují do tzv. Cooperových párů – bosonů. Projeví se to odlišnými makroskopickými charakteristikami látek. Mezi tyto jevy patří supravodivost, supratekutost a příbuzné „suprapevné“ chování, fermionová kondenzace, kvantový Hallův jev a kvantový spinový Hallův jev. Teplota a jaderná fyzika Niels Bohr zavedl pro některé jaderné reakce model složeného jádra (vzniklého záchytem částice jádrem a „rozpuštěním“ její energie mezi nukleony jádra), ze kterého přebytek energie odnášejí „vypařující se“ částice. Jejich spektrum lze dobře popsat Maxwellovým spektrem pro tok molekul z povrchu teplé kapaliny (toto platí pro neutrony; pro protony je narušeno elektromagnetickým působením), proto se nazývá „evaporačním spektrem“. K jeho stanovení je potřeba znát jadernou teplotu (teplotu atomového jádra), kterou lze zavést pomocí statistické definice teploty. Termodynamická koncepce popisu jaderných spekter excitovaných jader byla poprvé použita v r. 1936-37 současně několika fyziky. V prvním přiblížení z ní vyplývá, že střední energie na 1 excitovaný nukleon je přímo úměrná jaderné teplotě, resp. energie excitovaného jádra je úměrná kvadrátu jaderné teploty; pro jádra s nukleonovým číslem A≈100 je pro excitační energii = 10 MeV jaderná teplota ≈ 1÷1,5 MeV. Přesněji platí: Zejména pro radioaktivní přeměny s emisí záření γ (ale i pro některé jaderné reakce) je teplota prostředí důležitá pro Dopplerovské rozšíření rezonanční křivky spektra záření γ (resp. účinného průřezu jaderné reakce), podobně jako v optice. Díky němu je možná částečná rezonanční absorpce tohoto záření, neboť u některých jader vyrovnává energetický rozdíl mezi energií pro emisi a absorpci (způsobený zpětným rázem jádra plynoucím ze zákona zachování hybnosti). Teplota je důležitou veličinou také v aplikované jaderné fyzice, např. ve fyzice jaderných reaktorů. Důsledkem štěpných jaderných reakcí je vývin tepla, který ovlivňuje teplotní pole v jaderném reaktoru. Teplota naopak ovlivňuje hustoty materiálů v aktivní zóně reaktoru i jejich jaderné vlastnosti. Neutronová bilance štěpné reakce je tedy závislá na teplotě. Přitom je důležitá teplota paliva (ovlivňuje hustotu a tedy pravděpodobnost interakcí a způsobuje Dopplerovské rozšíření rezonančních úrovní) i teplota moderátoru (ovlivňuje zpomalovací a difuzní charakteristiky prostředí a tím i spektrum neutronů potřebných pro štěpení, na němž závisí účinný průřez štěpné reakce). Základní veličinou reaktorové kinetiky je reaktivita , charakterizující násobící schopnost štěpné jaderné reakce. Její vliv na teplotě se popisuje pomocí teplotních koeficientů reaktivity, definovaných jako derivace reaktivity podle teploty dané složky aktivní zóny reaktoru . Pro dynamickou stabilitu reaktoru je zjednodušeně řečeno nutné navrhnout aktivní zónu se zápornými teplotními koeficienty reaktivity, neboť pak nemůže dojít k nekontrolovatelnému nárůstu štěpných reakcí (zpětná vazba zajistí při rostoucí teplotě od vyvíjeného tepla zpomalení reakce). Teplota v astrofyzice Astrofyzika běžně pracuje s teplotou vesmírných těles, mezihvězdného plynu, plazmatu, reliktního záření apod. Na teplotě např. závisí spektrální třídy hvězd. Vedle klasických objektů lze zavést teplotu i pro černé díry. Podle Hawkingovy teorie platí: , kde je hmotnost černé díry. Zajímavá je závislost teploty na energii, která z tohoto vztahu vyplývá – teplota je nepřímo úměrná energii, tedy teplota černé díry s rostoucí energií klesá. Teplota v oborech mimo fyziku Chemie Teplota je ústředním pojmem ve fyzikální chemii a termochemii. Zvyšování teploty se projeví uvolňováním částic v kondenzovaných látkách a zvyšováním jejich kinetické energie ve vzájemných srážkách. Z tohoto důvodu se zvyšuje schopnost překonání potenciálových bariér chemických vazeb – teplota má rozhodující vliv na chemické reakce a jejich rychlost. Jako příklad lze uvést následující závislosti: Závislost rovnovážné konstanty reakce na teplotě vyjadřuje van't Hoffova rovnice ; pro endotermické reakce () rovnovážná konstanta s rostoucí teplotou roste, pro exotermické klesá. Pro rychlostní konstantu reakce platí Arrheniova rovnice , kde () je frekvenční faktor, aktivační energie reakce. Geologie Rozdíly teploty mezi zemským jádrem a povrchem planety jsou příčinou vzniku konvexních proudů v plasticko-tekutých vrstvách Země, v jejichž důsledku pak dochází k pohybům i v zemské kůře a souvisejícím geologickým jevům. Teplota je jedním z působících faktorů kontaktní nebo regionální metamorfózy. Meteorologie a klimatologie Procesy v zemské atmosféře jsou z velké části založeny na teplotních rozdílech (způsobené zahříváním povrchu planety Sluncem) a jimi vyvolanému proudění vzduchu. To je dále příčinou mořských proudů. Protože podnebí a počasí jsou důležitými faktory pro mnoho oblastí lidské činnosti, věnuje se pozornost jejich pravidelnému sledování. Na něm je založena i předpověď počasí. K základním sledovaným meteorologickým údajům patří teplota vzduchu. Teplota vzduchu se měří ve výšce 2 metry nad zemským povrchem ve stínu (v meteorologické budce). Zpravidla se udává denní minimální teplota, denní maximální teplota a průměrná denní teplota (jedná se o aritmetický průměr z teploty vzduchu naměřené v 7 hodin, teploty ve 14 hodin a dvojnásobně započtené teploty v 21 hodin, vše místního středního slunečního času). Vedle toho se také sleduje přízemní minimální teplota (minimum naměřené za noc ve výšce 5 cm nad zemským povrchem), rosný bod (teplota, při které dosáhl vzduch maximální možné vlhkosti) v různých výškách. K základním klimatickým údajům patří roční průběhy maximální a minimální teploty vzduchu a maximální a minimální povrchové teploty moří a oceánů. Mezi časové řady pak patří instrumentální záznamy teplot. Ekologie, biologie, lékařství Biochemické procesy mohou probíhat pouze v omezeném rozsahu teplot. Teplota je proto důležitým faktorem podmínek pro život. Proto je také teplota zemského povrchu, přízemní atmosféry a vodstva klíčovým faktorem pro ekologii. Proto se u některých živých organismů vyvinula schopnost vnímání vnitřní nebo okolní teploty (termorecepce) a u některých živočichů schopnost aktivní regulace vnitřní teploty (teplokrevnost). Teplota je indikátorem fyziologických procesů v organismech, proto se její měření používá v lékařské diagnostice. Vysoká či nízká teplota nebo změny teploty se používají také v různých léčebných, rehabilitačních a kosmetických terapiích (studené zábaly, pocení, laserové vypalování, zahřívání infralampou, teplotní léčba prostaty, vymrazování bradavic, studené a teplé koupele, horký parafín apod.) nebo přípravě lékařských nástrojů (sterilizace). Zemědělství Technika a průmysl Petrochemie, chemický průmysl – teplota je důležitým faktorem v chemických technologiích, jako jsou např.: frakční destilace a rektifikace, krakování. Metalurgie, sváření, sklářství – využití vysoké teploty k tavení kovů a skla Keramický průmysl, průmysl stavebních hmot – využití vysoké teploty k vypalování stavebních hmot (cement, cihly, tvárnice) a keramiky Dopravní a energetický průmysl – na teplotním rozdílu závisí účinnost tepelných strojů (parní a spalovací motory, parní a plynové turbíny, tepelná čerpadla) Stavebnictví – teplota klíčový pojem pro navrhování tepelné izolace staveb Požární ochrana – teplota jedním ze základních faktorů podmínek hoření; zavádí se nové pojmy: teplota hoření, teplota vzplanutí, teplota vznícení. Potravinářství a gastronomie Zvýšenou teplotou se mění u mnohých potravinářských surovin mechanické, chemické, aromatické a chuťové vlastnosti. Proto se v potravinářství a gastronomii používá při přípravě a úpravě jídel mnoho postupů založených na zahřívání (vaření, pečení, smažení, pražení). Vysokou teplotou nebo naopak chladem či zmrazením lze zvýšit dobu uchovatelnosti potravin (konzervace potravin). Teplota je důležitá pro rozvinutí řádných chuťových a aromatických vjemů při konzumaci jídel a nápojů. Proto se v gastronomii dbá na správnou teplotu jídel a nápojů při jejich podávání. Umění Z faktorů závislých na teplotě se v uměleckých oborech významně projevuje závislost rychlosti šíření zvukových vln a teplotní roztažnost látek. Proto se se změnou teploty mění i rezonanční vlastnosti (frekvence – tedy objektivní výška tónu) strun, ozvučných desek i vzduchových sloupců – změna teploty si vyžádá nové naladění většiny hudebních nástrojů. Fyzikální veličiny zpravidla nebývají inspirací pro umělce; týká se to i teploty. Přesto se v názvech uměleckých děl najde několik výjimek (v závorce naznačeno „zdůvodnění“ názvu): Romány: Ray Bradbury: 451 stupňů Fahrenheita (1953) (teplota vznícení papíru) Filmy: Fahrenheit 451 (1966) (podle Bradburyho románu) 37°2 le matin (1986) (lehce zvýšená tělesná teplota) 8 Grad Celsius (2000) 25 degrés en hiver (2004) Celsius 41.11: The Temperature at Which the Brain... Begins to Die (2004) (tělesná teplota, při které mozek začíná umírat) Divadelní hry: Vedle stejnojmenných adaptací Bradburyho románu lze v této oblasti uvést i postřeh Járy Cimrmana z úvodního semináře hry Posel z Liptákova: „Teplé pivo je lepší než studená Němka“. Odkazy Poznámky Reference Literatura Základní Horák Z., Krupka F.: Fyzika, 3. vydání, SNTL v koedici s ALFA, Praha 1981 Svobod E., Bakule R.: Molekulová fyzika, 1. vydání, Academia, Praha 1992, Feynman R. P., Leighton R. B., Sands M.: Feynmanovy přednášky z fyziky - díl 1/3, 1. české vydání, Fragment, 2000, . Feynman, R. P., Leighton, R. B., Sands, M.: Feynmanovy přednášky z fyziky - díl 2/3, 1. české vydání, Fragment, 2006, . Reif F.: Statistical Physics. Berkley Physics Course, Vol. 5. McGraw-Hill, New York 1967 Friš S. E., Timorevová A. V.: Kurs fyziky, Nakladatelství ČSAV, Praha 1962 Odborná a doplňková Moore W. J.: Fyzikální chemie, 1. vydání. SNTL, Praha 1981 Kvasnica J.: Termodynamika, 1. vydání. SNTL, Praha 1965 Maršák Z.: Termodynamika a statistická fyzika, 1. vydání. Ediční středisko ČVUT, Praha 1981 Smorodinskij J. A.: Temperatura, 2. vydání. Nauka, Moskva 1987 Bazarov I. P., Gevorkjan E. V., Nikolajev P. N.: Termodinamika i statističeskaja fizika. *Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, Moskva 1986 Landau L. D., Lifšic E. M.: Teoretičeskaja fizika, tom V. - Statističeskaja fizika. Nauka, Moskva 1976 Marvan M.: Záporné absolutní teploty. SNTL, Praha 1965 Odehnal M.: Supravodivost a jiné kvantové jevy, 1. vydání. Academia, Praha 1992, Horský J.: Úvod do teorie relativity, 1. vydání, SNTL, Praha 1975 Sedlák B., Štoll I.: Elektřina a magnetismus, 1. vydání, Academia, Praha 1993, Achiezer A. I., Achiezer I. A.: Elektromagnetizm i elektromagnitnyje volny. Vysšaja škola, Moskva 1985 Matvejev A. N.: Optika. Vysšaja škola, Moskva 1985 Preston M. A.: Fyzika jádra, 1. vydání. Academia, Praha 1970 Heřmanský B.: Dynamika jaderných rektorů, 1. vydání. MŠ ČSR, Praha 1987 Šindelář V., Smrž L., Beťák Z.: Nová soustava jednotek'', 3. vydání, SPN, Praha 1981 ISO 80000-5:2007, Quantities and units - Part 5: Thermodynamics ISO 80000-5:2009, Quantities and units - Part 9: Physical chemistry and molecular physics ČSN EN ISO 80000-5:2011, Veličiny a jednotky - Část 5: Termodynamika ČSN EN ISO 80000-9:2011, Veličiny a jednotky - Část 9: Fyzikální chemie a molekulová fyzika Kreidl Marcel: Měření teploty - senzory a měřicí obvody - 1.díl edice senzory neelektrických veličin, BEN - technická literatura, 2005, Lysenko Vladimír: Detektory pro bezdotykové měření teplot - 2.díl edice senzory neelektrických veličin, BEN - technická literatura, 2006, Související články Absolutní nula Ekvipartiční teorém Entropie Fázový přechod Seznam teplotních rekordů Rekordy pozemské neživé přírody Stavová rovnice Teplo Teploměr Termodynamická teplota Termodynamická veličina Termodynamický potenciál Termodynamický zákon Vedení tepla Externí odkazy Fyzikální veličiny Termodynamika Statistická mechanika


archiweb.cz - Pardubice chtějí pro Gočárovy mlýny regulační plán Pardubice chtějí pro Gočárovy mlýny regulační plán Pardubice - Město Pardubice chce mít větší kontrolu nad budoucími investicemi v Automatických mlýnech od architekta Josefa Gočára. Usměrnit je má regulační plán. Novinářům to dnes řekla náměstkyně primátora Helena Dvořáčková (ANO). Majitel areálu již našel kupce. Politička upozornila na to, že konkrétní využití nemůže město novému majiteli přímo diktovat, ten však musí respektovat územní plán, který tam umožňuje jen lehkou výrobu, bydlení či obchody. Regulační plán může například stanovit, že přímo před památkově chráněnou stavbou nesmí vzniknout nový objekt, aby na ni bylo vidět, dokument může regulovat i výšku nových budov, "aby tam nevznikly mrakodrapy", uvedla Dvořáčková. Opoziční zastupitel Petr Klimpl (ODS) řekl, že regulační plán na významný areál v centru města měl vzniknout již dávno. Zatím existují normativy, které nejsou moc závazné. Podle Dvořáčkové lze regulační plán vytvořit za tři čtyři měsíce, pokud se všechny strany shodnou na jeho podobě. Město se chce sejít i s novým kupcem, aby zjistilo, jaké má plány. Pořízení regulačního plánu ještě musí tento týden schválit zastupitelstvo. Primátor Martin Charvát (ANO) podotkl, že Automatické mlýny jsou stále na městském seznamu evropských projektů a lze na ně čerpat evropské dotace. Náměstkyně Dvořáčková však tuto možnost zpochybnila. "Na národní kulturní památku lze čerpat pět milionů euro (135 milionů korun), což je velmi málo. Zároveň tam investor nesmí přidat komerční věci a ani dát své vlastní peníze. Tím by mlýny zakonzervoval," řekla Dvořáčková. Společnost GoodMills skončila v mlýnech s výrobou zhruba před dvěma a půl lety. Jednala i s městem, které je však nekoupilo. Už za minulého vedení radnice vznikl koncept využití areálu, mohlo tam vzniknout rozsáhlé kulturní a vzdělávací centrum. Rakouská společnost nakonec prodávala areál obálkovou metodou. Doporučená cena byla 25 milionů korun. Minulý týden byl vybrán vítěz. Podrobnosti o transakci zatím firma uvádět nechce. Od podpisu kupní smlouvy má budoucí majitel areálu 60 dní na zaplacení ceny.


Kniha Příběhy na dobrou noc pro malé rebelky 2 - Cavallo Francesca, Favilli Elena, | knizniklub.cz Domácí stránka › Žánry › Děti nad 10 let › Pro dívky nad 10 let › Příběhy na dobrou noc pro malé rebelky 2 Příběhy na dobrou noc pro malé rebelky (2.díl) 195 × 257 mm, 834 g Název: Příběhy na dobrou noc pro malé rebelky 2 Objednací kód: NA329981 Příběhy na dobrou noc pro malé rebelky 2 přinášejí dalších sto inspirativních příběhů neobyčejných žen a dívek, které šly za svým snem s vervou, zarputilostí, odvahou a statečností, kdy musely často překonávat nepřízeň osudu, podniknout neohrožená dobrodružství, vymanit se z ponížení a zapomnění a někdy i bojovat. Kniha nese důležité poselství, že každá dívka by si měla být vědoma překážek, které ji v životě čekají, zrovna tak, jako by měla vědět, že nejsou nepřekonatelné a že je nesmírně důležité se v životě nevzdávat. Nebojácné průkopnice svými příběhy inspirují a vyzdvihují ženskou sílu a schopnost měnit svět svým srdcem, které umí důvěřovat. Jsou důkazem, že největším úspěchem je prožít život plný zvídavosti, nadšení a šlechetnosti a jít za svým štěstím. Bez nezdaru se životem projít nedá. Leda byste žili tak opatrně, že by to ani nestálo za to. Toto životní motto britské spisovatelky J. K. Rowling je důkazem, jak je dobré věřit sám v sebe, být zarputilý, pilný, nevzdávat se, a pokud máme to štěstí výjimečného daru, je třeba jej pilovat a neustále se zlepšovat. Jako svobodná a nezaměstnaná matka bojovala s vlastním selháním, s chudobou, obcházela jednoho nakladatele za druhým s příběhem čarodějnického učně Harryho Pottera a nikdo o vydání knihy neměl zájem. Dál už příběh znáte... z J. K. Rowling je nyní výjimečná spisovatelka, jejíž celosvětový úspěch registruje i ten, kdo v životě nepřečetl žádnou knihu. Naprosto změnila škatulku „dětská literatura“. Ona je však výjimečná i tím, že dobře zná poměry, odkud vzešla a tak nemalou část svých peněz věnovala charitativním organizacím pro znevýhodněné děti a na pomoc nezaměstnaným matkám. Najdete tu příběhy žen širokého spektra (namátkou např. staroegyptská královna Nefertiti, moderátorka, herečka a vydavatelka časopisu Oprah Winfreyová, zpěvačka Beyoncé, herečka Audrey Hepburn, potápěčka pod ledem Johanna Nordblad, neuropsycholožka Brenda Milnerová a další). Na závěr musím dodat, že toto rozhodně není knížka jen pro malé rebelky, ale i pro ty větší a velké. Je to kniha pro všechny dívky, slečny, ženy, matky, které se nebojí vyjít ven ze své bubliny a ukázat světu, co umí, dokážou, že každá máme možnost i schopnost změnit svět i sebe samu. Někdo může namítnout, že změnit svět se každému podařit nemusí a že je to příliš smělé, ale může změnit své nejbližší okolí, město nebo zemi, ve které žije... Tyto citáty z knihy vás dozajista přesvědčí, jak mocná je ženská síla. Neboj se žit ani hnát za svými sny. Boj se, že zůstaneš stát na místě. Ke svému cíli si cestu musíš vždycky najít sama – nikdo jiný ti nepoví, kudy se vydat. Nedrž se vyšlapané cesty, běž a vyšlapej novou. Kniha doplňuje prvních sto Příběhů na dobrou noc pro malé rebelky, ve kterých zjistíte více o odvážných a úspěšných ženách jako byly např. sestry Brönteovy – úspěšné spisovatelky, Coco Chanel – módní návrhářka, Evita Perón – politička, Alžběta I. – královna, Ada Lovelace – matematička, Astrid Lindgren – spisovatelka, Lella Lombardi – závodnice Formule 1, Kleopatra – Faraonka, Julia Child – kuchařka, Marie Curie – vědkyně, Frida Kahlo – malířka a další.


První díl hry považuji za jednu z nejzásadnějších her pro Wii pro svou designovou originalitu a i netradiční obsah. Jestli bych na hře něco vyzdvihl, tak je to fantastická grafika (design, jako zákon), stylizace herních motivů, specifický smysl pro humor (mix pubertálního a dospěláckého) a jeden z nejsympatičtějších hlavních hrdinů všech dob. Jestli bych na hře něco zatratil, tak to bude jízda motorkou (ono to na první pohled evokuje GTA, ale ve skutečnosti je to dost zbytečná mezihra s nevalnou dávkou zábavnosti) a fakt, že mimo americký kontinent se hra distribuuje bez krve. A to je dost jakože o ničem. Suda 51 je specifický designer. Nemá na svém kontě zrovna moc her, ale co hra, to perla. Určitě znáte Killer 7, dost zvláštní střílečka pro GameCube, posléze Playstation 2. Možná ještě na DSku znáte zajímavé adventuro-RPG Contact. A také pracoval na pokračování horroru Fatal Frame 4 pro Wii. A No More Heroes je jeho debut na Wii. A povedlo se to. Jádro hry se dá popsat asi takto: hlavní hrdina jménem Travis Touchdown si strašně moc potřebuje vrznout a udělá pro to všechno. Shodou okolností mu nedávno z eBaye přišla replika laserového meče ála Star Wars. A tak se rozhodne, že bude zabijákem. A to přímo profesionálním. Přihlásí se do oficiálního žebříčku, který organizuje přenádherná buchétka se sexy francouzským přízvukem. A Travis tak dostane nabídku, která se neodmítá. Vypracovat se z jedenáctého místa na první - stát se nejlepším zabijákem - a může tuhle vymazlenou kočičku osouložit k smrti. A to Travisovi bohatě stačí. No More Heroes jsou brutální řežbou, které musí uspokojit každého krvomilce. Cákance krve, které barví okolí na rudo, jsou enormní - za každého panáka vytryskne asi tak dvěstě litrů této vzácné tekutiny. Nejde ale říct, že se jedná o nějakou drasťárnu, která krví maskuje neschopnost vyplodit vkusnou zábavu. Naopak - absurdní krvavost jenom podtržení absurdnosti celého dramatu. I když je náplň hry v podstatě primitivní řežba, je to velice uspokojivá primitivní řežba. Ovládání správně využívá Wiimote tak, aby byla zachována rychlá akce a přitom pocit, že nemydlíme jedno tlačítko do umrtvení palce. Krom útoků mečem (dvě základní sady komb - horní a dolní - lze kombinovat) má Travis bohatý trénink ve wrestlingu a tak nemá problém nepřátele znehybnit kopem do rozkroku, přehodit si přes záda a dorazit mečem. Dobrá páteř křupne, když se na ní dupne. Uspokojení - to ano! Když tak po sobě čtu, co jsem právě napsal, nemohu se zbavit dojmu, že to nepopisuji správně. Zkusím tedy nějaké to videjko, což? To dá představu o hře mnohem lepší. A navíc si Suda 51 nebral servítky a nadržeností přetékajícího Travise nechává více proniknout k hráči. Ukazatel nabití meče je prostě penis, který je nutné po splihnutí nabít - a to pohybem Wiimotu, který se nedá nazvat jinak, než masturbací. Scéna, kdy mu sexy kočička z prvního dílu políbí lem roucha jeho, je korunována mohutným výstřikem laseru z meče. A vůbec - titulní obrazovka s rudým nápisem "No More Heroes 2" je zacákána bílými fleky, které vídáme většinou v pornu (teda - v takovém množství). Ano, sexuálního podtextu je ve hře od prvního pohledu MNOHO, ale nepůsobí na mne lacině nebo účelově. Pornografičnost hry není berličkou, ale plnohodnotnou součástí hry. Je to opus béčkových filmů v neskutečně humorném (či humorně-násilném) mixu, který je zábavný. A za to dávám palec nahoru, takhle nějak si představuji umění v gore-pornu. Zatím jsem se hře pověnoval slabou hodinku, ale dokonale mi připomněla, jak moc mne první díl bavil. Úplně se těším, až zase rozšmelcuju ty stovky chudáků. Čistá zábava v neopakovatelném designu. Fakt si tohle zkuste někdy zahrát!


Die Welt: Hlava MZV SRN „jízlivě“ referoval o večeři s Putinem – almanach.cz HomeSputnikDie Welt: Hlava MZV SRN „jízlivě“ referoval o... Die Welt: Hlava MZV SRN „jízlivě“ referoval o večeři s Putinem 28. srpna 2017, 13:27 RSS feedSputnik Německý ministr zahraničí Sigmar Gabriel „jizlivě reagoval“ na požadavek strany CDU o odhalení podrobností večeře s Vladimirem Putinem a Gerhardem Schröderem v Petrohradě, píše Die Welt. V těchto dnech požádala německá Křesťanskodemokratická unie (CDU), aby hlava německé diplomacie Sigmar Gabriel poskytl vysvětlení ohledně poměrně nedávné večeře v Petrohradě s ruským prezidentem Vladimirem Putinem a bývalým kancléřem SRN Gerhardem Schröderem, píše Die Welt. Ministr zahraničí SRN se zastal Gerharda Schrödera, jeho „dobrých vztahů“ s prezidentem Ruska Vladimirem Putinem a jeho „ambicí“ v ruském státním koncernu Rosněfť, pokračuje Die Welt. „Když Gerhard Schröder využívá svých dobrých vztahů s panem Putinem k osvobození zajatých německých důstojníků z rukou proruských separatistů, je CDU tím nadšena,“ řekl Sigmar Gabriel. „Ale když má kontakty v společnosti, která mu navrhuje post v dozorčí radě, je to konec světa.“ Co se týče večeře v Petrohradě, pak, podle slov hlavy německého MZV, byla tam, kromě ostatního, projednána dvě vojenská témata: Smlouva o likvidaci raket středního a krátkého doletu a způsoby dosažení příměří na východě Ukrajiny, zdůraznil německý list. Zdroj: Die Welt: Hlava MZV SRN „jízlivě“ referoval o večeři s Putinem


Ať už jde o osivo, specifické vedení skladových zásob nebo výrobní techniku – společnost RAPOOL zná odpověď, aby měl zemědělec s řepkovým semenem větší úspěch.


tak to jsi břídil, mám vilu na Mallorce, 17 metrovou jachtu, Bentley a soukromý vrtulník a vůbec se nechci ani chubit..


text: Nelson Rolihlahla Mandela (18. července 1918 – 5. prosince 2013) byl jihoafrický bojovník proti apartheidu, politik a prezident Jihoafrické republiky v letech 1994 až 1999. Byl prvním černošským prezidentem zvoleným v prvních svobodných volbách v historii Jihoafrické republiky. Jeho vláda se soustředila na likvidaci dědictví apartheidu, zaměřovala se na institucionalizovaný rasismus, chudobu a sociální nerovnost, a zprostředkovala mezirasové usmíření v zemi. Politicky se hlásil k africkému nacionalismu a demokratickému socialismu. V letech 1991 až 1997 byl prezidentem Afrického národního kongresu. V mezinárodní politice byl generálním tajemníkem Hnutí nezúčastněných zemí v letech 1998 až 1999. Narodil se jako příslušník královské rodiny národa Xhosů. Vystudoval právo na univerzitách v Alice a Johannesburgu. Po studiích se přidal k Africkému národnímu kongresu a stal se zakladatelem jeho mládežnické organizace. Poté, co se moci v roce 1948 chopila Národní strana začal Mandelův význam ve straně vzrůstat. Během své právnické praxe byl několikrát zatčen kvůli podvratným aktivitám a spolu s vedením Afrického národního kongresu byl neúspěšně obžalován v letech 1956 až 1961. Ovlivněn marxismem se tajně stal členem Jihoafrické komunistické strany a zasedl v jejím ústředním výboru. Ačkoliv byl původně odhodlaným stoupencem nenásilí, v roce 1961 ve spolupráci s jihoamerickými komunisty spoluzaložil militantní skupinu Umkhonto we Sizwe za účelem vedení sabotážní kampaně proti vládě apartheidu. V roce 1962 byl zatčen, usvědčen ze spiknutí s cílem svržení režimu a odsouzen k doživotnímu odnětí svobody. Mandela strávil 27 let ve vězení, nejdříve na Robben Island poté ve věznicích v Kapském Městě a Paarlu. Zatím sílila mezinárodní kampaň za jeho propuštění, k němuž došlo v roce 1990, během eskalace občanských nepokojů. Mandela se zapojil do jednání s prezidentem de Klerkem s cílem ukončit režim apartheidu a ustanovení všeobecných svobodných voleb, v nichž dovedl Africký národní kongres k vítězství a stal se prvním černošským prezidentem Jihoafrické republiky. Do své vlády národní jednoty přizval členy ostatních jihoafrických politických stran a vytvořil novou ústavu. Nechal vytvořit Komisi pro pravdu a usmíření jejímž cílem bylo vyšetřování porušování lidských práv režimem apartheidu. Zatímco pokračoval v liberálně ekonomické politice předchozí vlády a podporoval pozemkovou reformu, bojoval proti chudobě a zlepšoval zdravotní péči. V mezinárodní politice působil jako mediátor mezi Libyí a Spojeným královstvím během Aféry Lockerbie a dohlížel na intervenci Jihoafrického rozvojového společenství v Lesothu. Odmítl kandidovat ve druhém funkčním období a byl vystřídán svým zástupcem Thabo Mbekim. Mandela se stal státníkem na odpočinku věnujícím se charitě a boji proti chudobě a AIDS. Dne 5. prosince 2013, po dlouhé léčbě plicní infekce, této nemoci nakonec podlehl. Mandela byl po celý svůj život kontroverzní osobnosti. Odsuzován jako komunistický terorista, i přesto však získal mezinárodní uznání pro svůj aktivismus. Mimo jiné v roce 1988 obdržel Sacharovovu cenu za svobodu myšlení a v roce 1993 spolu s de Klerkem Nobelovu cenu míru. Mezi jeho mnohá ocenění patří jak americká Prezidentská medaile svobody tak sovětský Leninův řád. V roce 2009 prohlásilo Valné shromáždění OSN 18. červenec, den Mandelových narozenin, Mezinárodním dnem Nelsona Mandely. V Jihoafrické republice je považován za „Otce národa“, často je nazýván svým klanovým jménem Madiba nebo jako Tata (otec). Mládí Mandela se narodil ve vesnici Mvezo nedaleko Umtata v dnešním Kapsku. Jeho předek byl v první polovině 19. století náčelníkem kmene Thembu, který sídlil v oblasti Transkei. Své rodové jméno Mandela získal po svém dědovi. Jeho křestní jméno Rolihlahla znamená „potížista“. V klanu byl znám pod jménem Madiba. Jeho otec Gadla Henry Mphakanyiswa byl náčelník kmene (mezi lety 1915 a 1926), jeho matka pocházela z klanu Ixhiba. Jejich svatba byla kmenem označena za morganatické manželství a Mandelovo nástupnictví tím bylo ohroženo. Vyrůstal ve vesnici své matky v Qunu. Ona sama byla negramotná, ale zato oddaná křesťanka, i proto ho okolo roku 1925 poslala do lokální metodistické školy. Od svého učitele křtem získal anglické jméno Nelson. Jeho otec zemřel ve druhé polovině dvacátých let. Matka malého Nelsona poté odvedla do paláce kmene, kde ho svěřila do poručnictví kmenovému regentovi. Následně se několik let neviděli. Brzy se stal silně věřícím metodistou. Ve škole se věnoval angličtině, dějinám Xhosů, historii a geografii. V šestnácti letech podstoupil rituál obřízky a obdržel jméno Dalibunga. Později studoval na škole západního typu – Clarkebury Boarding Institute ve městě Ngcobo, která byla určena původním obyvatelům Jižní Afriky. Následně přestoupil na metodistickou Healdtown Comprehensive School ve městě Fort Beaufort. Bakalářská studia (BcA.) začal na University of Fort Hare, kde se setkal s Oliverem Tambem, jenž se stal jeho celoživotním přítelem a kolegou. Tato univerzita byla opět určena jen původním obyvatelům Jižní Afriky. Studoval zde angličtinu, antropologii, politiku a římské právo. Na konci prvního roku studia se zapojil do bojkotu Studentské zastupitelské rady proti univerzitní politice, za což byl vyloučen. Později odešel do Johannesburgu, kde dálkově studoval práva na University of Witwatersrand, ale kvůli aktivitě v politice třikrát neuspěl u zkoušek a byl roku 1949 vyloučen. Právní zkoušky složil až roku 1953, od té doby pracoval jako obhájce. Aktivismus Počátky (1941–1954) Roku 1941 odcestoval do Johannesburgu, kde získal práci jako noční hlídač v dole, ale brzy byl z práce vyhozen. Poté přes své přátele získal práci asistenta v právnické firmě Witkin, Sidelsky a Eidelman. Již tehdy se prohloubilo jeho přátelství se členy Afrického národního kongresu a komunistické strany. Na setkáních komunistické strany byl osloven rovností ras v Evropě, ale do strany nevstoupil kvůli programovému odmítání náboženské víry. V roce 1943 již byl velmi politicky angažovaný, kdy se zajímal o rovnost ras. Již jako mladý student se Nelson Mandela zapojil do politické opozice proti režimu bílé menšiny, která potlačovala politická, sociální a ekonomická práva jihoafrické černé většiny. V roce 1942 se stal členem Afrického domorodého kongresu v roce 1955 přejmenovaného na Africký národní kongres (ANK), kde o dva roky později společně s Walterem Sisulu, Oliverem Tambem a dalšími spoluzakládal dynamičtější Ligu mladých ANK. Africký národní kongres byl založen roku 1955 spojením Afrického domorodého kongresu, Komunistické strany Jižní Afriky (South African Communist Party, SACP) a komunistické odborové organizace Jihoafrického odborového svazu (Congress of South African Trade Unions, COSATU). Po volbách v roce 1948 (volit směli jen občané bílé pleti), vyhrála Národní strana s její politikou zavedení apartheidu, Mandela následně vedl řadu stávek a bojkotů. V roce 1950 byl zvolen do vrcholné funkce v exekutivní složce ANK. Téhož roku se odmítl podílet na komunistické anti-apartheidní generální stávce. Ta vedla k represím režimu. V prosinci 1951 byl zvolen prezidentem Ligy mladých ANK. Roku 1952 přijal učení dialektického materialismu a smířil se s komunisty. V této době se nechal ovlivnit díly autorů, jako jsou Karl Marx, Friedrich Engels a Vladimir Iljič Lenin. Téhož roku vedl ANK v kampani odporu proti nespravedlivým zákonům, nicméně pragmaticky zvolil nenásilnou cestu odporu inspirovanou Gándhím. Ve městě Durban hovořil k davu o 10 000 lidech. Shromáždění skončilo pokusem o povstání, které bylo potlačeno. Mandela byl následně na krátký čas uvězněn ve věznici Marshall Square. Členská základna ANK následně vzrostla na sto tisíc členů. Vláda reagovala vyhlášením stanného práva. V červenci 1952 byl znovu zatčen a odsouzen za „statutární komunismus“ na devítiměsíční nucené práce s dvouletým odkladem. V srpnu 1953 si otevřel vlastní právní kancelář Mandela a Tambo. Byla to jediná kancelář v zemi, kterou vedli obyvatelé černé pleti. Kongres lidu a obvinění z vlastizrady (1955–1961) V roce 1955 přešel k myšlence násilné revoluce a dojednával podporu vyzbrojení ze strany Číny. Také byl jedním z organizátorů Kongresu lidu, na kterém se měl smluvit politický postup hnutí. Na kongresu byla přijata Charta svobody. Ta poskytla hnutí antiapartheidu základní program. Sepsal ji Lionel Bernstein s hlavními body demokracie, rasové rovnosti a znárodnění velkých podniků. Kongres byl nakonec rozehnán policií. V březnu 1956 byl Mandela vykázán z Johannesburgu na dobu pěti let. Téhož roku byl zatčen, ale po dlouhotrvajícím procesu (1956–1961) byl osvobozen z obvinění z vlastizrady. Roku 1959 se účastnil pan-afrického kongresu. V roce 1961 se také stal velitelem Umkhonto we Sizwe („Kopí národa“), ozbrojeného křídla ANK (inspiroval se hnutím Fidela Castra). Ideje této militantní skupiny čerpal z děl Mao Ce-tunga a Che Guevary. Mnoho z prvních členů byli komunisté bílé pleti. Od 60. let do roku 2008 byla tato organizace označená Spojenými státy jako teroristická a její členové, včetně Nelsona Mandely měli zakázán vstup na území USA. Uvěznění (1962–1990) V roce 1962 v Etiopii podstoupil kurz vedení guerilly. V srpnu téhož roku byl zatčen a odsouzen na pět let za nelegální cestu do zahraničí a za podněcování ke stávce. Během roku 1963 byli zatčeni další představitelé Umkhonto we Sizwe a Mandela byl spolu s nimi postaven před soud za spiknutí proti vládě. V červnu 1964 byli Mandela a sedm dalších obviněných v tzv. Rivonijském procesu odsouzeni na doživotí za 4 sabotáže a za plánování ozbrojeného převratu. Až do roku 1982 byl Mandela internován ve vězení na ostrově Robben (Robben Island), poté byl přemístěn do vězení v Polsmoor. V únoru 1985 odmítl podmínečné propuštění z vězení výměnou za zřeknutí se ozbrojeného boje. Ve vězení tak zůstal až do 11. února 1990, kdy neustávající kampaň ANK a mezinárodní tlak vedly k jeho propuštění na příkaz prezidenta Frederika Willema de Klerka. Zákaz činnosti ANK byl také zrušen. Nelson Mandela v roce 1988 obdržel Sacharovovu cenu a spolu s de Klerkem sdílel Nobelovu cenu míru v roce 1993. Prezident Jako předseda ANK (červenec 1991 – prosinec 1997) a jako první černý prezident Jihoafrické republiky (květen 1994 – červen 1999) se podílel na přechodu od vlády menšiny a rasové segregace k demokratické vládě většiny. Získal také mezinárodní respekt za svoji obhajobu národního a mezinárodního usmíření, ačkoliv sociální výsledky za dobu jeho vlády některé radikály zklamaly. Jeho úsilí o národní usmíření vyvrcholilo v květnu 1995 přijetím nové ústavy Jihoafrické republiky, která, mimo jiné, zakazuje diskriminaci národních menšin, včetně bělochů. Mandelova vláda si ale také vysloužila kritiku za údajnou neschopnost zastavit krizi AIDS. Nelson Mandela není vnímán jen pozitivně. Kritikové uvádějí hlavně jeho spojení s vojenskou frakcí ANC, vzrůst kriminality, brutálními a krutými operacemi a vraždou ochranky jeho manželky Winnie Mandelové z řad ANC nebo defraudace Winnie Mandelové pro kterou byla nucena opustit svou poslaneckou funkci. V roce 2008 bylo jméno Nelsona Mandely vyškrtnuto z amerického seznamu teroristů. Aktivity po ukončení prezidentského období Po ukončení prezidentského období v roce 1999 se Mandela stal zástupcem řady sociálních spolků a spolků bojujících za lidská práva. Obdržel mnoho zahraničních ocenění, včetně Řádu sv. Jana od britské královny Alžběty a prezidentské medaile svobody od George W. Bushe. V únoru 2003, krátce před americkou invazí do Iráku, Mandela označil Spojené státy americké za „hrozbu světovému míru“ a prohlásil, že prezident Bush chce „uvrhnout svět do holocaustu“. Tento incident nevyvolal téměř žádnou odezvu tisku v USA. Mandela Bushe obvinil z „ignorování OSN“. Mandela pokračoval s obviněním otázkou, jestli to je „protože současný generální tajemník OSN je černoch?“ Úmrtí Nelson Mandela byl 8. června 2013 hospitalizován kvůli plicní infekci. Koncem června byl jeho stav natolik vážný, že se očekávalo oznámení o jeho úmrtí, z tohoto stavu se však začal postupně zotavovat. Z nemocnice byl propuštěn na začátku září, ovšem jeho stav byl nadále kritický. Další měsíce strávil ve svém domě v Johannesburgu. Nemoci nakonec podlehl 5. prosince 2013. Shodou okolností zemřel v den premiéry jeho životopisného filmu Mandela: Long Walk to Freedom. Osobní život Rodina Svou první ženu potkal roku 1944. Evelyn Mase byla aktivistka a členka Afrického národního kongresu. Vzali se v říjnu 1944. V roce 1946 se jim narodil Madiba "Thembi" Thembekile. Druhé dítě, dcera Makaziwe, poté v roce 1947, ale žila jen devět měsíců než zemřela na meningitidu. V roce 1954 se jim narodila další dcera jménem Makaziwe Phumia. Rozvedli se roku 1958. Nelson Mandela byl třikrát ženatý. Jeho první manželství s Evelyn Ntoko Mase skončilo po 13 letech rozvodem v roce 1958 a jeho 38 let trvající manželství s Winnie Madikizela skončilo odloučením v dubnu 1992 a rozvodem v březnu 1996. O svých 80. narozeninách se oženil s Graça Machelovou, vdovou po Samora Machelovi, bývalém prezidentovi Mosambiku a spojenci ANK, který zahynul při leteckém neštěstí o 15 let dříve. Vyznamenání Odkaz Mezinárodní den Nelsona Mandely Dle usnesení valného shromáždění OSN je 18. červenec Mezinárodním dnem Nelsona Mandely. Filmy Nelson Mandela byl ztvárněn v několika filmech: 1997 – Mandela a de Klerk, v hlavní roli Sidney Poitier. 2007 – Sbohem, Bafano, v hlavní roli Dennis Haysbert. 2009 – Invictus: Neporažený, v hlavní roli Morgan Freeman. 2010 – Mrs Mandela, v hlavní roli David Harewood. 2013 – Mandela: Dlouhá cesta za svobodou, v hlavní roli Idris Elba. 2017 - Madiba, Kanadská minisérie v hlavní roli s Laurencem Fishburnem Odkazy Reference Literatura Mandela, Nelson. (2010). Dlouhá cesta za svobodou. Praha: Práh. Coetzee, Jan K. (2002). Zbořené zdi. Praha: Lidové noviny. Gifford, Clive. (2010). 10 vůdců, kteří změnili svět. Praha: Slovart. Externí odkazy Biografie na stránce ANK Tisková zpráva Nobelovy ceny Nelson Mandela sings about killing whites Mezinárodní den Nelsona Mandely Nelson Mandela Day Nelson Mandela a negativní stránky jeho života Ani 27 let vězení Nelsona Mandelu nezlomilo Pořad Českého rozhlasu Plus, podrobné informace o životě Nelsona Mandely, ukázky z jeho pamětí, zamyšlení nad jeho politickými úspěchy a neúspěchy. Jihoafričtí politici Prezidenti Jihoafrické republiky Jihoafričtí aktivisté Poslanci Národního shromáždění Jihoafrické republiky Absolventi Londýnské univerzity Jihoafričtí nositelé Nobelovy ceny Nositelé Nobelovy ceny za mír Držitelé Sacharovovy ceny Osobnosti roku časopisu Time Čestní občané Kanady Xhosové Metodisté Komunisté Političtí vězni Revolucionáři Osobnosti na mosambických poštovních známkách Osobnosti na tožských poštovních známkách Narození v roce 1918 Narození 18. července Narození v Mvezu Úmrtí v roce 2013 Úmrtí 5. prosince Úmrtí v Johannesburgu Muži


source: fineweb

text: 15. 2. 2011 17:00 ČT1 Manželé Milan a Zuzka z Lipůvky u Brna vyvrací obecný mýtus, že tradiční materiály jako třeba hlína nebo sláma jsou dávno překonané a v dnešní moderní době nemají své místo. Právě hlínou nahradili konvenční stavební systémy a... Celkem hlasů: 9073 14. 2. 2011 Vesnička Písečná na pravém břehu řeky Olše byla původně horskou osadou města Jablunkova. Štáb pořadu Chalupa je hra se do tohoto nejvýchodnějšího koutu Slezska vydal společně s designérkou Martou Kačorovou, která pomůže splnit sen paní Boženě. Ta by si přála na své chalupě vybudovat modrobílou kuchyň ve starém stylu. Původní prostory dnešní ZOO Chleby sloužily jako fara Výherce: Jiří Paleček - Pečky