12. 4. 2010 Resident Evil: The Darkside Chronicles Nintendo Wii je v současné době doslova rájem pro on-rails střílečky. Krom legendárního Ghost Squad jsme si užili "remake" několika dílů Resident Evil pod souhrnným názvem Umbrella Chronicles, nemluvě o luxusním přídavku do žánru ve formě Dead Space Extraction. House of Dead se taky dobře drží v mém osobním žebříčku, jako jednoduchá zábava na odpoledne. A jelikož všechny tyto hry podporují multiplayer (v případě Ghost Squad až pro čtyři hráče), je celkem pochopitelné, že na večírících tyto hry vedou. A právem. Když Capcom ohlásili pokračování "Chronicles", byl jsem celkem překvapený. Jednak první hra nebyl zas takový zázrak a hlavně neměla zas tak vysokou prodejnost. Ale vtipná reklamní kampaň a moc pěkné obrázky ze hry mne přesvědčily o tom, že bych si hru měl přát k Vánocům. Tak se také stalo. Hru jsem narychlo vyzkoušel. První dojem byl celkem dobrý, hlavně mne překvapila grafika, která se tématem velice podobala začátku Resident Evil 5 - ať mi nikdo neříká, že by nemohli tuto hru udělat na Wii! Každopádně jsem hru odložil na dobu, kdy najdu někoho vhodného do party k druhému ovladači. A tak se stalo minulou neděli. Petju je fanda Resident Evila a když jsem mu prozradil, že tématem je druhý díl, jeho nejoblíbenější, měl jsem co dělat, abych ho vyhnal z bytu ;). Do hry jsme se zkrátka zažrali a po vlažném rozjezdu mi došlo, o čem hra je. Oproti Umbrella Chronicles jsou Darkside mnohem více orientované na filmový až uvěřitelný zážitek. Kde první díl byl kvalitní, ale pořád jen "klasickou střílečkou v kulisách Resident Evil", tam dvojka dává hráči možnost prožít vzorovou hru, "jenom s jinou kamerou". Neboli jsme většinu času měli pocit, že hrajeme Resident Evil 2. Práce s kamerou je naprosto skvělá, i když zároveň musím přitakat, že její realismus (připomínající místy film Blairwitch) je ve vypjatých situacích velice nepřehledný - není skoro možné se trefit. Na Gamespotu se to dokonce stalo hlavním zdrojem dštění špíny na tuto hru. Něco na tom je, ale na druhou stranu - nesnažíte-li se hrát na PERFECT, tak zkrátka nějakou tu ránu během cesty dostanete a neřešíte to. Naopak pro atmosféru to má pozitivní dopad. Strach ze zrůd, útěky na předprogramovaných kolejích, schovávání se v kolejišti - i když je kamera v těchto dramatických situacích opravdu velice roztřesená a obraz rozmazaný, přišlo mi to vhodné zdůraznění okamžiku - kdy se zkrátka nedá nic trefit - i když se střílet samozřejmě dá. Z hlediska atmosféry musím vyzdvihnout ještě jednu "drobnost" a tou je viditelnost postav. I ve dvouhře je vždy kamera snímána očima jedné postavy, takže ta druhá v dvojici se tu a tam objeví při běžné chůzi, někdy v akci, jindy ji zachraňujeme ze spárů zombií (a je možné ji i trefit a i zabít), sledujeme, jak nabíjí zbraň a podobně. Toto všechno přispívá FPS / filmovému prožitku. Vybavuje si grafiku z Playstation 1, její převedení do 3D se povedlo naprosto báječně a i když je hra osekaná o hádanky, nepřišla o nic ze svého kouzla. To samozřejmě vyžaduje celkem znalost předlohy. A to byl náš případ. Bossové jsou převedeni prakticky beze zbytku, ti "nudnější" dostali nové animace a postupy. Obtížnost hry je velice dobře nastavená, sem tam jsme museli využít funkce continue, ale celkově jsme nechcípali ani málo, ani moc. Zbraňový arzenál není příliš rozsáhlý a jelikož oba hráči sdílejí stejnou munici, nutí to ke specializaci. Zbraně lze navíc za nasbírané peníze a bonusy všemožně vylepšovat, přesně v duchu Resident Evil 4. O této funkci jsme se však dozvěděli až ke konci hry, což je důkaz, že i základní bambitky jsou pro hru dostatečné. Atmosféra, grafika, přesnost remaku, zbraně a nepřátelé - to všechno tato hra splňuje na vysoké úrovni, jak bych od takového převedení očekával. Po nějakých pěti hodinách urputného střílení jsme shlédli závěrečnou animaci "dvojky", vykopal jsem Petju z bytu a hodlal jsem pařební víkend prohlásit za ukončený. Jenže to bych nesměl na obrazovce najít tlačítko "Continue". Jak se ukázalo záhy, Darkside Chronicles jsou tři příběhy v jednom. První se odehrává v roce 2002, kdy Leon a Krauzer hledají v jižní Americe drogového krále Javier Hidalgo, údajně finančně podporujícího Umbrella Chronicles. Tento spojující příběh je dvakrát přerušen - jednou převyprávěním událostí v Racoon City (Resident Evil 2, jak jsem výše popsal). Podruhé je převyprávěný z hlediska hry Resident Evil Code Veronica, kterou mám v čerstvé paměti a celkově bych tedy řekl, že nemohli vybrat lepší díly série pro příběhové zpracování. On rails Code Veronica má stejnou kvalitu, jako on rails Resident Evil 2, možná mi přijde o ždibec lepší. Je naprosto skvostné prožít (a přežít) všechny zásadní scény hry a využít těch samých triků, jako na Dreamcastu při hraní předlohy. Je navíc samozřejmě velmi úsměvné, jak se s nekonečnou municí při startu hry v pohodě zbavíme všech zombálů, zatímco v původní hře jsem krvácel nonstop ;), ale už jenom úvodní vězení, setkání se Stevem Burnsidem a první velký boss - byl jsem nadšen. A to nezapomínejme, že po dohrání hry se odemkne bonusová kapitola převyprávěná z očí 1000 zrádce - Krausera. Podobně to bylo již v minulém díle s Weskerem. Darkside Chronicles jsou vynikající hrou, která mne naprosto dostala. Je to samozřejmě odpočinková a jednoduchá střílečka, ale její koření ve formě atmosféry, zejména při hře dvou hráčů, je naprosto zásadní. Běžné dohrání nebude pod deset hodin a garantuji, že tajných objektů k objevení, vyšší obtížnosti a všeobecná touha po "masterizaci" titulu předurčuje hru k MNOHA zahráním, jak to u stříleček tohoto typu chodí. Já osobně jsem zařadil hru hned za Ghost Squad. Doporučuji všem fanouškům série Resident Evil, i všem majitelům Wii. P.S.: Při hře jednoho hráče je hra těžší i o ten faktor, že počítačem řízená postavička jen málokdy něco dělá. Naopak při hře dvouhráčů se vyhodnocují Quick Time Eventy zároveň, takže člověk přijde snáze k úrazu. Hrát ale tuto hru sám je v podstatě nesmysl, takže vzhůru do multiplayeru! 1 komentář:


4. 10. 2016 GP2X Samotná myšlenka emulace je lákavá - však kdo nikdy neemuloval, tomu jistě ušly hromady skvělých titulů. Já sám jsem na přelomu století emulaci notně holdoval a díky vestavěné funkcionalitě savestatů jsem dohrál celou řadu her. Po určité době mne ale emulace začala nudit - byl jsem zahlcený hrami a nevěděl jsem, kam dřív skočit. Hry jsem si přestal užívat, protože jsem se nemusel snažit, postrádalo to atmosféru. Asi posledním pokusem využívat emulátory, byla dlouhodobá zápůjčka zařízení GP32. Od té doby jsem emuloval čistě kvůli testování her, které jsem pak sháněl na eBayi.. Myšlenka toho, že člověk s sebou nosí krabičku schopnou hrát hry, mne samozřejmě baví. A když si umíte hacknout DS nebo PSP, rozšiřují se možnosti konzole ad absurdum. Dneska v době výkonných smartphonů není emulace rovněž velký problém - i když mně samotnému chybí poctivá tlačítka. Ale mít dedikovanou krabičku pouze na emulátory? Problém GP32 byl nakonec v tom, že jsem trávil více času laděním stroje a emulačního softwaru, než-li hraním. A to mne časem začalo docela štvát, až mne to donutilo zásadně rozšířit svou sbírku originálních her pro 8 a 16 bitové konzole. Uteklo několik let a situace se pozvolna změnila. Doma mám již her dost a ty, které mi chybí, jsou zkrátka... drahé ;). Ze starých her se stal regulérní sběratelský artikl a tak nějak schází prostředky. A tak jsem si začal pohrávat s myšlenkou, že bych si pořídil nějakou tu cartridge, která po zasunutí SD karty (patřičně nabitou ROMkami) vyřeší mé finanční problémy a protože jsem zkušenější, předejdu zahlcení díky pečlivému výběru titulů. Prostě bych opravdu stahoval jenom ty hry, které chci hrát, žádné kompletní kolekce. Úplná náhoda tomu chtěla, že se mi ozval Pavel s tím, že se mu doma válí GP2X, tedy pokročilejší verze GP32, nativně provozující Linux a s výkonem odpovídajícímu roku 2005. Celkem bez váhání jsem po nabídce sáhnul, protože tohle by mohlo - alespoň dočasně - posloužit pro hraní na cestách, jako doplněk k Monster Hunterovi na 3DS. Pár dní na to doputoval balíček až k mým rukám a mohl jsem se s vervou pustit do seznamování se a samozřejmě hraní. První dojem z GP2X je velice dobrý. Konstrukčně disponuje konzole vším, co je potřeba. Dotykový display, 4 základní tlačítka (poněkud netradiční A, X, Y, B), 2 čelní tlačítka (L, R), HOME, SELECT a pak hlasitost + a -. Možnost připojit k PC přes miniUSB kabel, nabíječka (tu teda ještě nemám a sháním), napájení na dvě tužkové baterky a příjemně mne překvapil i kabel, díky kterému je možné GP2X připojit na televizi (S-video + audio). Druhý dojem je ale dost mizerný. Dotykový display je nepřesný a nezkalibrovatelný, směrový kříž není konstrukčně moc dobře vyřešený, v praxi tlačítka pro hlasitost nahrazují dodatečné ovládací prvky (např. reset konzole), takže vlastně hlasitost nejde manuálně nijak nastavit "zvenčí". Výstup na televizi jakože funguje, ale závisí od hry, aby dávala nějaké rozumné rozlišení, takže o univerzalitě nemůže být řeč. No za naprostou tragedii označím výdrž baterek - slabé dvě hodiny, to je prostě komicky málo. Musím sehnat ten napaječ! Ale k věci - co hry? Tady už se karta obrací a i když to není zdaleka dokonalé, našel jsem si pěkných pár důvodů, proč se do konzole zamilovat. Začal bych nejprve s těmi očividnými výhodami, tedy něco, co se od takové konzole čeká. A sice provoz 8-16 bitových emulátorů. Zde skutečně není co vytknout - jak PicoDrive (MegaDrive, MegaCD, 32X, Master System), tak PocketSNES (NES, SNES) fungují na výbornou a plní dokonale svou funkci. O něco méně slavné je to s MAME emulací, která je přece jenom náročná a tak se dá počítat více méně jenom se staršími klasikami, které běží bezchybně, u her novějších (1993+) je to takové polovičaté - moc jsem si s tím nakonec nepohrál. Ale naprosto dokonale to vyvažuje emulátor CAPEX, který si hravě poradí se všemi hrami od Capcomu, které běží na systémech CPS1 a CPS2! A to znamená, že v totální kvalitě na stroji jedou hry jako Shadows over Mystara, Final Fight a také novější Street Fighter Alpha a Darkstalkers. Nutno dodat, že ovládání bojovek není úplně nejlepší, ale i tak - těch titulů je tolik, že si na MAME skoro ani nevzpomenu. Bonus - v podobné kvalitě údajně funguje i emulace NeoGeo, ale nedostal jsem se k tomu zatím. Suma sumárum, zatím GP2X neutrhuje žádnou ostudu. Pochopitelně, že emulace není bez chyb - nativní rozlišení 320x240 není vždy ideální, ale problém to není. Stejně jako u GP32, člověk stráví dost času úvodním nastavováním. Například emulátor Amigy UAE4ALL jsem sice spustil, ale nebootuje mi pane Ptáček, nebootuje. A takových příkladů je zde celá řada, chce to zkrátka víc času a to je dneska docela luxus. Nyní bych se rád podíval na druhou kategorii her, o které jsem sice tušil, ale nikdy by mne nenapadlo, že mne jejich přítomnost na tomto hardwaru tolik nadchne. Tak nějak samozřejmostí je SCUMMVM, kde není moc co řešit - LucasArtsové a další adventury se skvěle hodí na cesty, jak jsem se mnohokrát přesvědčil na Nintendu DS. Kurzor myši se dá ovládat celkem pohodlně i se směrovými šipkami a je po ruce i virtuální klávesnice, takže naprostá spokojenost. Následují ale SDL porty, například Tyrian, který je v podstatě bezchybný. Následuje titul Methan Brothers, moje oblíbená mutace Bubble Bobble z Amigy, ale zpozorněl jsem až u Open Transport Tycoon. Musím říci, že v tento okamžik jsem prozřel, jelikož možnosti GP2X mi daly do rukou tajnou zbraň - DOSové klasiky! Je teda trochu přitroublé, že zrovna Transport Tycoon nepodporuje dotykovou obrazovku, ale po chvíli hraní si jsem došel k tomu, že se to ovládá vlastně docela pohodlně. Musí se akorát častěji pauzovat, protože ustíhat veškeré dění zkrátka není možné. Bohužel je rozlišení obrazovky dost nevhodné pro veškerá menu a pořád jsem si musel přesouvat okénka, což hratelnost poněkud brzdilo, ale i tak - tohle bylo zhruba na úrovni portu pro DS a musím dát chtě nechtě palec nahoru. Neměl jsem ani na okamžik pochyby, že Doom pojede na GP2X dobře a díky portu PrBoom tomu tak skutečně je. Ovládání odpovídá tomu, na co jsem zvyklý z jiných konzolových portů a tak mohu referovat k plně hratelné záležitosti. Výkon konzole se ale překvapivě zadýchal u Hexena, který běží na téže enginu, byť vyšperkovaném. Nevím, kde jsem dělal chybu. Oproti tomu Duke Nukem 3D jede v plné kvalitě a rychlosti přesně tak, jak za starých časů. Sice jsem měl obtíže s rozhlížením nahoru - dolů, hráč se musí přizpůsobit, ale tohle má smysl hrát, nejen jako demonstraci před kamarády v hospodě. Palec nahoru! Velmi podobně mohu referovat i k Rise of Triad, nečekal jsem problémy a ani se nevyskytly. Za to mne doslova šokoval Hexen 2, který běží na Quake enginu, ovšem vylepšeném pro podporu 3Dfx, jak se na rok 1996 slušilo a patřilo. Běh hry je téměř plynulý (šacuji to na 10 fps), ale protože Hexen 2 není úplně frenetickou střílečkou, vůbec mi to nevadilo. O této hře budu muset napsat, dohrál jsem ji tak dávno a už jsem zapomněl, že šlo o předskokana FPS RPG žánru (kam počítám hry jako System Shock, Deus Ex a podobné), který skutečně předběhl svou dobu, aby upadl v zapomění. Asi si ho zahraju na cestách! A když jsme u těch RPG - velice dobře dopadl i Exult, port Ultimy 7. Podporuje i dotykovou obrazovku, ale objekty jsou přece jenom moc titěrné, takže jsem vzal za vděk, abych pixelovou 1000 přesnost doháněl směrovým ovladačem. Rychlost hry je ale velice dobrá A na závěr perlička - Albion! No vážně nekecám - Albion, i s češtinou - je možné provozovat na GP2X v plné rychlosti! Trochu na závadu je ovládání (opět klasika u SDL portů - kurzor myši je ovládán čtyřmi šipkami), ale přesto - na "cvičné dohrání" si myslím, že to bude bohatě stačit. Wow, tohle je skutečně NĚCO! A to je asi tak celá pointa. Doma bych si k těmto hrám už asi jen sotva sednul, můj čas je vzácný a raději ho věnuji novějším hrám, případně společenské pařbě. Kdežto na cestách mám času dost a čím více těchto klasik můžu hrát, tím lépe! Doporučil bych tento retro-retro systém? Vlastně ani moc ne. Spotřeba baterií je nehorázná, což limituje hraní v místech, kde máte zásuvku. Dotykový display je nepřesný. Chybí jakýkoliv úsporný či spací režim, takže jsem v konstantním napětí, kdy mi dojde šťáva. A boot samotné konzole je velice dlouhý (a přidejte pak ještě loading samotné hry) na to, abych ji zapínal v metru při přejezdu na oběd. Zkrátka - standard se od doby vydání posunul a GP2X zkrátka (velice rychle) zastaralo. I tak nebudu lhát. Tenhle strojek mne nadchnul a úplně se třesu nedočkavostí, že až dneska poletím, tak si nad mraky budu prohánět Hexena dvojku. Takže ještě jednou velký dík, Pavle! Tohle se v mé skromné sbírce neztratí! Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


source: wikipedia

text: Praha (v češtině, slovenštině, ukrajinštině a běloruštině; v germánských jazycích Prag; v ostatních slovanských a románských jazycích Praga, anglicky a francouzsky Prague, v ostatních jazycích podle těchto tří variant) je hlavní město a současně největší město Česka, zároveň je 15. největším městem Evropské unie. Leží mírně na sever od středu Čech na řece Vltavě, uvnitř Středočeského kraje, jehož je správním centrem, ale není jeho součástí, jelikož je podle zákona č. 347/1997 Sb. samostatným samosprávným celkem. Je sídlem velké části státních institucí a množství dalších organizací a firem. Sídlí zde prezident republiky, parlament, vláda, ústřední státní orgány a jeden ze dvou vrchních soudů. Mimoto je Praha sídlem řady dalších úřadů, jak ústředních, tak i územních samosprávných celků; sídlí zde též ústředí většiny politických stran, hnutí a iniciativ a centrály téměř všech církví, náboženských a dalších sdružení s celorepublikovou působností registrovaných v ČR. Do dnešní podoby se Praha vyvíjela jedenáct století. Coby historická metropole byla hlavním městem Českého knížectví, Českého království a sídelním městem císařů Svaté říše římské. Město hrálo významnou roli v české a protestantské reformaci, ve třicetileté válce a v dějinách 20. století jako hlavní město Československa, a to jak během obou světových válek, tak v poválečné komunistické éře. Praha je domovem řady slavných kulturních atrakcí, z nichž mnohé přežily zničující období Evropy 20. století. Mezi hlavní atrakce patří Pražský hrad, Karlův most, Staroměstské náměstí s Pražským orlojem, Josefov, Petřín a Vyšehrad. Od roku 1992 je historické centrum Prahy zapsáno do seznamu světového kulturního dědictví UNESCO. Praha se rozkládá na území 496 km2 a žije zde okolo 1,3 milionu obyvatel, v pražské metropolitní oblasti žije zhruba 2,1 milionu obyvatel. Praha je vysoce ekonomicky vyspělým a bohatým regionem s vysokou životní úrovní, přičemž tímto vyniká nejen nad české, ale i nad evropské standardy. V roce 2019 z indexu kvality života vyplynulo, že Praha má druhou nejlepší kvalitu života v Česku. Podle statistik Eurostatu je devátým nejbohatším regionem v Evropě. HDP na obyvatele v Praze dosahuje 171 % průměru celé Evropské unie (HDP na obyvatele Česka dosahuje pouze 80 %). V Praze sídlí celkem 12 univerzit (vysokých škol univerzitního typu). Praha je také všeobecně považována za jedno z nejkrásnějších měst v Evropě. Historické centrum města s jedinečným panoramatem Pražského hradu, největšího hradního komplexu na světě, je památkovou rezervací UNESCO. Právě historické jádro města a mnohé památky přilákají ročně miliony turistů ze zemí celého světa. V roce 2017 navštívilo Prahu 8,5 milionu turistů, byla tak pátým nejnavštěvovanějším městem Evropy, po Londýně, Paříži, Istanbulu a Římu. Název a přívlastky Oficiální název je Praha, či hlavní město Praha (zkratka HMP) má Praha od roku 1920, předtím od sjednocení pražských měst roku 1784 byl název královské hlavní město Praha. V jiných jazycích jméno obvykle zní Praga (latina, většina románských a slovanských jazyků), Prag (němčina) nebo Prague (angličtina a francouzština), podobu s [h] má slovenština a např. ukrajinština. Z brněnského hantecu pochází lidové pojmenování Prágl. Původ názvu Původně zněl název Praga, teprve v době vrcholného středověku došlo v češtině k hláskové změně [g] na [h]. Poprvé jméno města zaznamenal Ibráhím ibn Jákúb ve svém arabsky psaném cestopise v 60. letech 10. století v podobě obvykle přepisované jako Frága. Pro zjištění původu názvu není dostatek historických zmínek a vědecký problém nebyl uspokojivě vyřešen, existuje více teorií kombinující hledisko jazykové a věcné (geografické, archeologické). Nejčastěji se uvádí původ od slova „práh“, nebo od „pražit, (vy)prahnout“, nechybí však ani teorie o předslovanském původu (jako v případě názvu Vltava). Odvození názvu od slova práh se vyskytuje už v nejstarším výkladu (etymologické pověsti) kronikáře Kosmy, když věštkyně Libuše přikazuje město založit na místě, kde uprostřed lesa muž tesá práh (zde myšlen spodní trám roubené stavby). Reálnější je teorie odvozující název od skalnatých říčních prahů na Vltavě (případně i Brusnici), se kterou přišel V. F. Durych poté, co vltavské prahy bylo vidět po protržení pražských jezů při velké povodni roku 1784. Prahy před postavením jezů vytvářely díky štěrkovým nánosům místa vhodná jako brody, které byly podle některých názorů nejdůležitější pro vznik Prahy a podobně i u varšavského předměstí Praga. Teorie je poměrně přesvědčivá věcně, ale má nedostatky jazykové: problém je neodlišný tvar polské Pragy, nedoložení tohoto významu slova ve starší češtině a zejména jak se z prag stalo Praga, což se J. Birnbaum snažil vysvětlit plurálem po vzoru „oblaka“ (místo „oblaky“ jako prahy), případně duálem. S původem od pražit, vyprahnout (něm. prageln, lat. frigere) přišel V. V. Tomek, který odvozoval název od vypalování ohněm prostoru pro založení Pražského hradu uprostřed lesa (dle Kosmy). Tuto teorii zrevidoval A. Profous, který předpokládal název praha od prahnouti podobně jako dráha od drhnouti, podle suchého, sluncem vyprahlého ve spodu břidlicového návrší Pražského hradu. Přejímaná teorie však má nedostatky věcné, návrší se zřejmě označovalo Žiži, ale především dle archeologického průzkumu I. Borkovského byl pražský ostroh zalesněn a nacházely se zde vlhké rokle. Zvažoval se též etymologicky nepodložený výraz *Pra-grad -> (Pra-gad) -> Praga -> Praha. Přívlastky Praga Caput Regni (latinsky Praha hlava království) byl používán od středověku, v roce 1518 u příležitosti spojení Starého a Nového Města byl vyznačen na Staroměstské radnici. Praha matka měst (Praga mater urbium) bylo od roku 1927 součást znaku Prahy. Praga Caput Rei publicae (Praha hlava republiky) je součástí znaku od roku 1991. Praha stověžatá zřejmě poprvé použil historik Josef Hormayer počátkem 19. století, tou dobou věže spočítal matematik a filozof Bernard Bolzano a dospěl k číslu 103 (bez vodáren a soukromých domů). Historie Na území dnešní Prahy sídlila v předhistorické době řada nejrůznějších kmenů – poslední nálezy u Křeslic datují zdejší osídlení do doby před sedmi tisíci lety (jde o kulturu s lineární – dříve volutovou – keramikou). Okolo 200 let př. n. l. bylo na místě Závist založeno sídliště Keltů (Bójové). Kolem oblasti, kde nyní stojí Praha, zmiňuje Ptolemaiova mapa (2. století n.l.) germánské město s názvem „Casurgis“. Během stěhování národů v 6. století, začali osídlovat pražskou kotlinu Slované. Podle legendy byla Praha založena v 8. století českou kněžnou a věštkyní Libuší a jejím manželem Přemyslem, zakladatelem dynastie Přemyslovců. Legenda říká, že Libuše vyšla na skalnatý útes vysoko nad Vltavou a prorokovala: „Město vidím veliké, jehož sláva hvězd se bude dotýkat.“ Na místě nařídila vystavět hrad a město nazvala Praha. Počátky hradu a města Prahy Důležitým kultovním místem se stal ostroh nad řekou Vltavou, zřejmě s pahorkem Žiži, kde nechal kníže Bořivoj postavit koncem 9. století druhý křesťanský kostelík v Čechách, zasvěcený Panně Marii. Za vlády Bořivojova syna Spytihněva I. na počátku 10. století byla celá plošina ostrohu obehnána obranným valem a vznikl zde knížecí palác. Tak byly položeny základy Pražského hradu, kam přesídlil kníže se svojí družinou z Levého Hradce. Praha se stala centrem rodícího se českého státu. Z Pražského hradu a dalších hradišť ve středních Čechách začali přemyslovští vládci spravovat okolní území, kde si postupně podřídili místní obyvatele a přiměli je k odvádění dávek. Existence knížecího hradu přivedla do jeho podhradí řemeslníky a obchodníky – začalo se rodit středověké město. Středověk Počátkem 12. století byla Praha kvetoucím městem, nad nímž se vznosně vypínal knížecí Hrad. „Tam žijí Židé mající plno zlata a stříbra, tam jsou ze všech národů nejbohatší kupci, tam jsou nejzámožnější peněžníci, tam stojí tržiště a něm plno kořisti...“, napsal kdosi neznámý o Praze. Kupec Ibráhím ibn Jákúb napsal již v 10. století o Praze, že je to „město z kamene“, což bylo ve své době znakem spíše bohatých měst. Tehdejší Praha se rozkládala na území dnešního Starého Města. Pojmenování Starší – respektive latinsky Maior, to znamená také Větší – Město pražské získala poté, co Přemysl II. Otakar udělil roku 1257 magdeburská městská práva pražskému podhradí, osídlenému již minimálně od 10. století. Tak vzniklo Menší Město pražské – Malá Strana. Příliv řemeslníků a kupců do obou měst sílil, zvláště když se v době panování Karla IV. Praha stala císařskou residencí a císař zamýšlel učinit z ní hlavní město Svaté říše římské. Prostor vymezený hradbami pražských měst však začal být pro početné příchozí brzy příliš těsný, a tak panovník přistoupil k velkorysému podniku – v roce 1348 založil Nové Město pražské a vytyčil pro ně rozsáhlé území rozprostírající se mezi Vyšehradem, Poříčím a Starým Městem. To bylo postupně zaplňováno měšťanskými domy, prostornými tržišti, zahradami, nádhernými stavbami kostelů a klášterů. Velikostí a nádherou mohla Praha této doby soupeřit s nejslavnějšími městy Římem, Florencií, Paříží, Kolínem, napsal o sídelním městě Karla IV. František Palacký. V době Karlově ovšem byla většina jím založených kostelů jen rozestavěna. Bohatým italským městům jako Řím, Florencie, Benátky se nemohla rovnat. Tehdy Praha sice patřila mezi největší města v Evropě a stala se rozlohou třetím největším v celé Svaté říši římské, ale počet obyvatel Prahy byl tehdy ovšem menší než v Římě, Benátkách, Janově, Florencii, Miláně, Cařihradu, Paříži či Londýně. Sjednocení pražských měst K prvnímu pokusu o sjednocení Starého a Nového Města došlo v roce 1518 na popud staroměstských měšťanů vedených Janem Paškem z Vratu. Roku 1523 král Ludvík Jagellonský potvrdil sjednocenou městskou radu, a tak spojení pražských měst legalizoval. Jednotná Praha však byla již roku 1528 znovu rozdělena. Sjednotit pražská města natrvalo do jednoho správního celku se podařilo až roku 1784 za vlády císaře Josefa II. Královské hlavní město Praha pak tvořilo Nové a Staré Město pražské, Malá Strana a Hradčany. Postupně byl připojen Josefov, Vyšehrad a Holešovice. Z důvodu tureckého ohrožení Vídně se v roce 1583 císař Rudolf II. přestěhoval s celým dvorem do Prahy. V roce 1611 Praha zažila vpád pasovských vojsk. Po bitvě na Bílé hoře bylo v červnu 1621 na Staroměstském náměstí popraveno 27 českých pánů z řad českých stavů vzbouřených proti habsburskému císaři. V roce 1648 se Praha ubránila Švédům, kteří uloupili velkou uměleckou sbírku z Pražského hradu. Poslední morová epidemie v Čechách v letech 1713–1715 si v Praze vyžádala na 13 tisíc obětí, tedy asi 1/4 populace. Po porážce rakouské armády v bitvě u Prahy roku 1757 byla Praha několik týdnů obléhána pruskými vojsky. Při pruském ostřelování města bylo zničeno na 880 domů. Na konci 19. století byla Praha již industrializovaným, rychle se rozvíjejícím městem se železnicí a továrnami, které bylo největší v českých zemích. Roku 1893 byla zahájena pražská asanace, která zasáhla Josefov a Podskalí; začaly se rozvíjet elektrické dráhy, k městu se v roce 1901 připojila Libeň. Velká Praha Na konci první světové války byla vyhlášena nezávislost českého státu, ke kterému se vzápětí připojilo Slovensko. V Praze docházelo k ničení symbolů rakouského mocnářství. Přitom byly zničeny nebo odstraněny i některé památky, jako byl například Mariánský sloup na Staroměstském náměstí a pomník maršála Václava Radeckého (socha byla umístěna v Lapidáriu Národního muzea na Výstavišti a pomník nahrazen – později rovněž odstraněným – pomníkem Ernesta Denise) na Malostranském náměstí nebo socha císaře a krále, Habsburka Františka I. na Smetanově nábřeží, kam se v roce 2003 vrátila. Jako hlavní město nově ustanoveného Československa byla Praha i nadále modernizována a rozšiřována. Roku 1922 byla založena Velká Praha, do které byla zahrnuta všechna předměstí včetně do té doby samostatných měst jako Královské Vinohrady, Nusle nebo Košíře. Praha, v niž vedle sebe žilo české, německé a židovské obyvatelstvo, se stala pozoruhodným kulturním centrem. Historizující styl, v němž bylo postaveno např. Národní divadlo, pseudogotické chrámy sv. Prokopa na Žižkově a sv. Ludmily na Náměstí Míru, či přestavěna vyšehradská bazilika, rázně odvrhla secese přelomu století (Obecní dům, nová budova Hlavního nádraží, Hotel Central v Hybernské ulici, Petřínská rozhledna a Průmyslový palác v Holešovicích, Husův pomník na Staroměstském náměstí). Desetileté secesní období přerušila první světová válka. Na konci dvacátých let 20. století se začal v architektuře projevovat funkcionalismus; byla také dostavěna gotická Katedrála svatého Víta. V září 1929 (za prezidenta T. G. Masaryka a arcibiskupa Františka Kordače, jak je uvedeno nad klenbou triumfálního oblouku chóru dómu) byla dokončena dostavba katedrály a slavnostně otevřena u příležitosti tisíciletí zavraždění svatého Václava. Světově unikátní je architektura kubistická – jedině v Praze přešel kubismus z malířských pláten do architektury (Pavel Janák, Josef Gočár, Josef Chochol), ambiciózním plánem bylo založení kubistického sídliště na Vyšehradě. Druhá světová válka Od 15. března 1939 byla Praha hlavním městem Protektorátu Čechy a Morava. Kulturní život byl ochromen; po incidentu, jehož obětí byl student Jan Opletal, byly zavřeny vysoké školy a předáci studentů popraveni. Během druhé světové války byli z Prahy deportováni do koncentračních táborů příslušníci tzv. „méněcenných ras“, tedy zejména židovské a cikánské (dle tehdejšího označení) obyvatelstvo. Běžné byly popravy a věznění odpůrců nacistického Německa. Nechvalně proslulou se v této souvislosti stala například úřadovna gestapa v Petschkově paláci nebo střelnice v Kobylisích či Pankrácká sekyrárna. Za podporu odboje byl zatčen a popraven pražský primátor Otakar Klapka. Režim dále zesílil represe po úspěšném atentátu na zastupujícího říšského protektora Reinharda Heydricha v květnu 1942, po kterém byly vyhlazeny vesnice Lidice a Ležáky. 5. května 1945 vypuklo Pražské povstání, při kterém zahynulo kolem 7 400 lidí z řad spojenců a civilistů a na 1 000 vojáků nacistické armády. Podle dohod mezi spojenci z protihitlerovské koalice zůstala americká armáda stát 6. května na demarkační čáře u Plzně, zatímco Rudá armáda dorazila do Prahy po tvrdých bojích během Pražské ofenzívy až 9. května. Pražskému povstání významně pomohli Vlasovci, kteří byli po válce vydáni do Sovětského svazu. Po skončení války byli téměř všichni pražští Němci z Prahy vysídleni. Válečné škody na pražské zástavbě byly minimální; plánovanou likvidaci města už nemohl v té době oslabený a ustupující nacistický režim provést, k vážnějšímu poškození tedy došlo pouze za trojnásobného bombardování americkými letadly na konci války: 15. listopadu 1944 v Holešovicích, 14. února 1945 zejména v Novém Městě, Nuslích, na Vinohradech a 25. března 1945 na strategické cíle ve Vysočanech, Libni a Kbelích. Při únorovém náletu zahynulo 701 lidí. Výraznými stavbami, které vznikly jako náprava válečných škod, jsou věže kláštera v Emauzích nebo novější Tančící dům. Praha jako hlavní město socialistického Československa Po druhé světové válce začala vznikat první sídliště, a to napřed v období tzv. první dvouletky (1946–1948). V únoru 1948 se chopila moci Komunistická strana Československa. Výstavba sídlišť začala v padesátých letech a výrazně se urychlila v 60. letech. Původní zástavba byla někde nahrazena panelovými domy. V letech 1960, 1968, 1970 a 1974 bylo k Praze připojeno dalších celkem více než 60 obcí. V roce 1968 do Prahy vtrhla vojska Varšavské smlouvy (SSSR, Polska, Maďarska, Bulharska a NDR) a zahájila okupaci, která trvala až do sametové revoluce. V 60. a 70. letech se zmodernizovaly důležité dopravní stavby jako letiště a hlavní nádraží, začalo se budovat metro a takzvaný ZÁKOS – systém kapacitních městských komunikací, z nichž jedna oddělila Národní muzeum od Václavského náměstí. Na protest proti potlačování svobod a pasivnímu přístupu veřejnosti po okupaci Československa armádami států Varšavské smlouvy se tam 16. ledna 1969 upálil Jan Palach. Pro obyvatele byla na zelených loukách okolo Prahy budována panelová sídliště (největší v Česku je Jižní Město). 9. května 1974 byl otevřený první úsek pražského metra (linka C), roku 1977 úsek druhé linky (linka A) a roku 1985 první úsek třetí linky (linka B). Postupující ekonomický úpadek země zasáhl i Prahu, což se projevilo v zanedbaném vzhledu města i ve zhoršování služeb. Praha se stala centrem sametové revoluce, která ukončila mocenský monopol komunistické strany. Praha po sametové revoluci Zavedením standardních vztahů se západoevropskými zeměmi se Praha ještě více otevřela turistice. Rozvoj soukromého vlastnictví a podnikání se nakonec projevil ve zkvalitnění služeb a také v opravě chátrajících budov v samém historickém jádru města. V roce 1993 se Praha po rozdělení Československa stala hlavním městem České republiky. Koncem devadesátých let se Praha opět stala významným kulturním centrem Evropy a byla výrazně ovlivněna globalizací. V roce 2000 se zde konal summit MMF a SB a město bylo svědkem rozsáhlých antiglobalizačních protestů. V roce 2002 Prahu těžce poničila povodeň, která poškodila například pražskou zoo, která se však poté rychle zotavila, anebo pražské metro, kde zaplavila 18 stanic metra, jež byly uzavřené až na půl roku. Roku 2003 Praha zahájila kandidaturu na letní olympijské hry 2016, ale nedostala se do užšího seznamu kandidátů. Individuální automobilová doprava, která před rokem 1990 nebyla tak intenzivní jako v mnohých městech západní Evropy, rychle rostla, a to vedlo k rychlému zhoršení dopravní situace ve městě. Počet cestujících MHD vzrostl od roku 2001 z 1,104 miliard na 1,186 miliard lidí v roce 2017, z toho 461 miliónů cestovalo metrem. Nejvytíženější stanicí metra je I. P. Pavlova, nejvytíženější tramvajovou linkou linka číslo 22. Geografie Praha leží mírně na sever od středu Čech. Centrum se rozkládá v údolí Vltavy a jejích přítoků. Jejich erozní činnost vymodelovala členitý reliéf, nejnižším bodem je hladina Vltavy u Suchdola (177 m n. m.), nejvyšším pak nevýrazný vrch Teleček mezi Sobínem a Chrášťany (399 m n. m.). V centru je výrazný vrchol Petřín (327 m n. m.) s Petřínskou rozhlednou z roku 1891, strmě se zdvihající od Vltavy. Z hlediska geomorfologického členění náleží většina rozlohy hlavního města k celku Pražská plošina a jen menší díl na severovýchodě spadá do Středolabské tabule (Březiněves, Letňany, Čakovice, Miškovice, Vinoř, Prosek, Kbely, Satalice, Horní Počernice a Klánovice). Na samý jih města pronikají svými výběžky další dva celky – niva při ústí Berounky (Lipence, Zbraslav, Lahovice, Radotín) náleží k Hořovické pahorkatině, zatímco Brdská vrchovina zasahuje svým nejzazším koncem mezi Baněmi a Točnou až na pravý vltavský břeh (skupina vrchů Čihadlo, Šance a Hradiště). Podnebí Podnebí v Praze je mírné, teplejší než na jiných místech ve stejné zeměpisné šířce (50° s.š.) – např. v kanadském Winnipegu činí v zimě průměrná denní teplota −12 °C, noční −20 °C. Způsobuje také občasný silný vítr, jeho průměrná rychlost je 5 m/s (14 km/h). Větry ale ne vždy vanou ze západu. Průměrný roční úhrn srážek za roky 1961–1990 ze stanice Praha-Ruzyně byly 526,6 mm, z toho nejvíce napršelo v květnu (78 mm) a nejméně v lednu a únoru (23 mm). Za roky 2000–2007 bylo průměrně ročně 160 dnů deštivých. Ročně je zde přibližně 60 zasněžených dnů, nejvíce v lednu, kde průměrná výška sněhu je 5 cm. Průměrně je zde ročně přes 1 600 slunečných hodin (5 hodin denně). Nejvíce slunečných hodin je v červnu (230, za den 8,5) a nejméně v prosinci (38, za den 1,5). Průměrná roční teplota se pohybuje okolo 8,5 °C. V nejchladnějším měsíci lednu je průměrná denní teplota 1 °C, noční −3 °C. V nejteplejším měsíci červenci je průměrná denní teplota 24 °C, noční 13 °C. Ročně je okolo 100 mrazivých dnů a 30 ledových dnů. Relativní vlhkost vzduchu se celoročně pohybuje mezi 65 až 90 %. Na globální oteplování a letní vysoké teploty v Praze radnice reagovala v roce 2017 Strategii klimatické adaptace, která byla přijata v roce 2017. Zahrnuje větší podporu zeleně, lepší hospodaření s vodou, vytváření nových vodních ploch či zadržování vody v půdě. V roce 2019 vyhlásila Rada hlavního města Prahy tzv. stav klimatického závazku. ve kterém se zabývala snížením emisí oxidu uhličitého a dalších škodlivých látek. Přehled průměrné teploty a srážek podle měsíců Kvalita ovzduší Praha je podobně jako jiná velká města sužována zhoršenou kvalitou ovzduší a často se zde tvoří smog. Hlavní podíl na znečištění má prašný spad (tzv. lehký polétavý prach s částicemi do velikosti 10 mikrometrů), dále pak také zvýšená koncentrace oxidů dusíku, v letních měsících také přízemního ozónu. Největší koncentrace škodlivin byla naměřena ve čtvrtích u průmyslových podniků a především ve stopě hlavních silničních tahů (vnější Pražský a vnitřní Městský okruh + jejich radiály): na Novém Městě, Smíchově, Pankráci, Roztylech, Uhříněvsi, Vysočanech. Míra škodlivin je pravidelně kontrolována, nicméně například při požáru tržnice v Libuši nebyli občané o jejich zvýšeném obsahu v ovzduší informováni. Ekonomika Praha je v porovnání se zbytkem ČR výrazně bohatším regionem a svojí ekonomickou silou převyšuje evropský průměr. V roce 2019 se ve studii Eurostatu umístila jako 3. nejbohatší region v Evropě s hrubým domácím produktem v paritě kupní síly na úrovni 205 % průměru Evropské unie. Hlavní město Praha patří tradičně k nejdůležitějším hospodářským centrům Česka. Vedle význačného filmového průmyslu a zřejmě nejvýznačnějšího odvětví, turistiky, se zde nachází i mnoho závodů zpracovatelského průmyslu. Hrubý domácí produkt v pražském kraji obnášel roku 2002 kolem 620 miliard Kč (tzn. 25,7 % celkového HDP v tržních cenách; v přepočtu na hlavu to činí 226 % celorepublikového průměru). Ekonomická aktivita obyvatel Praha dlouhodobě vykazuje, v porovnání se zbytkem ČR, výrazně nižší podíl obecně ekonomicky neaktivních jedinců i nezaměstnaných. Míra zaměstnanosti se v Praze pohybuje kolem 60 %, v porovnání s 55 % v celé ČR, míra nezaměstnanosti se potom v Praze pohybuje kolem 2–3 %, v porovnání s 6–9 % v celé ČR. V Praze jsou také běžné vyšší mzdy, než ve zbytku ČR. Průměrná hrubá měsíční mzda činila v roce 2021 v Praze 48 130 Kč, kdežto v celé ČR 40 135 Kč. Velice znatelné je také zaměření ekonomické činnosti v Praze na oblasti služeb a další činnosti terciérního sektoru, který zaměstnává asi 80 % ekonomicky aktivních Pražanů, v porovnání s celou ČR, kde terciérní sektor zaměstnává pouze 58 % ekonomicky aktivních. Analogicky obrácená je situace v průmyslovém (sekundárním) a zemědělsko-těžebním (primárním) sektoru, které v Praze zaměstnávají 20 % respektive 0 % ekonomicky aktivních obyvatel, kdežto v celé ČR 39 %, respektive 3 %. Specifický pro Prahu je také zvýšený podíl ekonomicky aktivních jedinců, kteří v Praze nebydlí, ale za prací do Prahy cestují. Z celkového počtu ekonomicky aktivních v Praze jich v Praze také sídlí asi 81 %, kdežto 19 % jedinců do Prahy za ekonomickými aktivitami cestuje (z toho nejvýznamnější je skupina obyvatel Středočeského kraje, kteří tvoří 13 % všech pracujících v Praze). Obráceně ale 96 % Pražanů má svoje ekonomické aktivity soustředěné v Praze a pouze 4 % Pražanů za nimi cestuje mimo Prahu. Zemědělství Asi devět tisíc hektarů, což je 18,5 % rozlohy Prahy, zabírá zemědělská půda (údaj k roku 2020), většina se nachází v okrajových katastrech města. Pšenice, ječmen a vzácněji i další obilniny se pěstují asi na pěti tisících hektarech, na 2000 ha se pěstuje řepka. Např. brambory zabírají 9 ha. Veliký (i v rámci celorepublikového srovnání) je počet ovocných stromů, např. jabloní je v Praze 104 tisíc. Praha je též vinařskou obcí v rámci Mělnické vinařské podoblasti. Vinice zabírají zhruba 15 ha (2020). Nejstarší vinicí je patrně Svatováclavská. Zpracovatelský průmysl Zpracovatelský průmysl hlavního města Prahy zaujímá s 7,6 procenty celkové průmyslové výroby páté místo v regionální struktuře všech čtrnácti krajů. Průmyslové závody se soustřeďují zejména na severovýchodě a jihozápadě města. Na území hlavního města bylo roku 2003 registrováno 733 průmyslových závodů (s více než dvaceti zaměstnanci) s celkem 111 tisíci pracujících. Objemem své výroby se v Praze jednoznačně prosazují dvě odvětví: produkce potravin a produkce elektrických a optických přístrojů, obě odvětví s přibližně 33 miliardami Kč v roce 2002 nebo podílem 12 % na produkci odvětví v celé republice (tržby za vlastní výrobky a služby v běžných cenách; viz i diagramy). Význačnou roli zde hraje především výroba rozhlasových a televizních přijímačů. Tato odvětví jsou následována polygrafickým průmyslem s téměř 24,5 miliardami Kč tržeb. Význam tohoto odvětví vyplývá ze skutečnosti, že v hlavním městě se toto odvětví silně koncentruje (44 % celkové produkce) a Praha zde zaujímá první místo ze všech regionů. Mimo to se v Praze nacházejí i další význačné závody tradičních průmyslových sektorů a odvětví, které přispívají k velkému významu hlavního města jako průmyslového střediska: kovodělný průmysl výroba strojů a zařízení chemie a farmaceutický průmysl průmysl výrobků ze skla, keramiky a porcelánu, stavební hmoty výroba dopravních prostředků Další průmyslová odvětví hrají spíše méně významnou roli. Cestovní ruch Postavení Prahy jako turistického cíle je dokumentováno mj. tím, že české hlavní město bylo zařazeno na šesté místo ve světovém seznamu nejlepších cílů celého světa pro rok 2016, který uveřejnil server Tripadvisor. V Evropě byla Praha v roce 2017 s vice než 8,5 milionu turistů páté nejnavštěvovanější město po Londýně, Paříži, Istanbulu a Římě, kterážto města jsou všechna podstatně větší než Praha. Podle výzkumného programu Globalization and World Cities Research Network je Praha klasifikována jako globální město kategorie „Beta+“. To znamená, že její zapojení do světové ekonomiky je moderátní, avšak uvnitř kategorie „Beta“ je Praha řazena do nejvyšší ze tří subkategorií. V téže kategorii jako Praha se nacházejí například Boston, Düsseldorf, Mnichov, Káhira a Auckland. Sídla významných firem V Praze má své sídlo například správce české národní internetové domény CZ, sdružení CZ.NIC. Najdeme zde také sídlo vyhledávače Seznam.cz, antiviru Avast, českou pobočku Google, vývojáře Skype, aukčního serveru eBay. Z významných mediálních domů zde sídlí vydavatelství MAFRA, Economia, Televize Nova, Televize Prima, Česká televize, Český rozhlas, Svobodná Evropa a další média. Technologicky je Praha místem, kde fyzicky běží řada serverů v rámci velkých datacenter. Obyvatelstvo Počet obyvatel V Praze žije celkem obyvatel, evidováno k trvalému pobytu jich bylo k 1. lednu 2020 úhrnem 1 345 539. Dalších zhruba 200 tisíc lidí do města dojíždí za prací i za studiem. Podle analýzy vycházející z anonymizovaných dat mobilních operátorů se v roce 2018 v Praze dlouhodobě zdržovalo 1,55 mil. osob. Praha je 13. největším městem Evropské unie. Je zde evidováno také přes 81,4 tisíc psů, nejvíce jich žije na Praze 4. Struktura populace Roku 2011 žilo v Praze 613 738 mužů a 655 058 žen. Průměrný věk všech obyvatel činil 41,2 let, u mužské části pak 39,7 let, u ženské části 42,7 let. Migrace V roce 2011 do Prahy dojíždělo za prací a studiem 199 360 lidí, z toho 128 675 (65 %) ze Středočeského kraje. Z Prahy vyjíždělo 23 332 lidí, z toho 16 989 (73 %) do Středočeského kraje. Ve městě je několik romských komunit, podíl Romů v populaci je nižší než průměr v ČR (při sčítání lidu v roce 2001 bylo procento uvedené romské národnosti poloviční proti celorepublikovému průměru, nižší je pouze v Kraji Vysočina). Podle výzkumu pro MPSV a ESF z roku 2006 je v Praze šest sociálně vyloučených romských lokalit s odhadovaným počtem obyvatel přes 9 000, nacházejí se ve čtvrtích Smíchov, Žižkov, Libeň, Karlín, Černý Most a Harfa. Dle sčítání pražského magistrátu z roku 2019 se ve městě pohybovalo 3 250 bezdomovců. Praha má vysokou míru počtu přistěhovalých i počtu vystěhovalých. Mezi přistěhovalými je výrazně vysoký podíl cizinců. Pražané se vystěhovávají nejvíce do Středočeského kraje, konkrétně okresů Praha-východ a Praha-západ, které spadají do metropolitní oblast Prahy. Ta má přes 2,1 milionu obyvatel a rozlohu 4 822 km2. Národnosti a občanství obyvatel Podle Sčítání lidu, domů a bytů 2011 bylo na území Prahy zjištěno 1 268 796 lidí, přičemž 821 688 deklarovalo národnost českou, 3 754 moravskou a 246 slezskou. Z cizinců 23 089 národnost slovenskou, 21 316 ukrajinskou a 6 313 lidí vietnamskou. Ostatní národnosti nepřesáhly 2 000 obyvatel. 343 112 lidí národnost neuvedlo. Historické národnosti V minulosti v Praze žilo heterogenní obyvatelstvo – vedle Čechů Němci a Židé; ve středověku a raném novověku také Italové. Architektonické památky italského původu tvoří velkou část Malé Strany. Židovského původu několik budov, které se zachovaly po asanaci Josefova, například Jubilejní synagoga na Novém Městě, Španělská synagoga, Staronová synagoga, Obřadní síň na Olšanech a Nová synagoga v Libni. V roce 1880 byla obcovacím jazykem 86,2 % obyvatel Prahy čeština a 13,7 % pak němčina. V roce 1920 se k česko-slovenské národnosti přihlásilo 94,2 % obyvatel Prahy, 4,6 % k německé a 0,9 % k židovské. Cizinci v současnosti Od poloviny 90. let v Praze opět stoupá počet cizinců. V roce 2001 žilo v Praze 61 477 cizinců, v roce 2012 pak již 162 715, když tvořili 13 % obyvatelstva. Na Prahu a Středočeský kraj připadá více než polovina z celkového počtu cizinců v ČR. Z celkového počtu obyvatel žijících v Praze, který v roce 2020 činil 1 335 084 lidí, tvořili cizinci 228 531 (17,1%) obyvatel. Podle cizinecké policie z hlediska státní příslušnosti mají v Praze mezi cizinci nejvyšší zastoupení Ukrajinci, kteří tvořili více než jednu čtvrtinu všech cizinců (26,0 %), dále státní příslušníci Slovenska (15,2 %), Ruska (11,5 %), a Vietnamu (6,1 %). Náboženství Podle sčítání lidu 2011 se za věřící v Praze považuje téměř 240 000 obyvatel, což činí 18,9 %. Z tohoto počtu se asi tři pětiny (140 000 obyvatel) hlásí k určité církvi. Asi 80 000 obyvatel se přihlásilo k římskokatolické církvi, 7000 k Českobratrské církvi evangelické, 6770 k české pravoslavné církvi, 6300 k Církvi československé husitské, 2600 k ruské pravoslavné církvi, 2500 k řeckokatolické církvi, a 1800 k Církvi bratrské; 7000 obyvatel dále uvedlo náboženství jako „katolické“ (nerozlišené). Nedělních katolických mší svatých se účastní okolo 1–2 % obyvatel Prahy. Římskokatolická církev je v Praze organizovaná do čtyř vikariátů: prvního (centrum), druhého (levobřežní), třetího (jihovýchod) a čtvrtého (severovýchod). Ty se dále člení na místní farnosti. Kultura Praha je kulturní metropolí celé České republiky, Evropské město kultury 2000. Působí zde desítky muzeí, galerií, divadel, kin a nejrůznějších kulturních institucí. Národní galerie v Praze spravuje největší sbírku výtvarného umění v Česku. Ve stálé expozici Veletržního paláce jsou díla světových umělců jako např. Mucha, Picasso, Monet nebo Van Gogh. Každoročně se zde koná nejnavštěvovanější festival v Česku, světelný Signal Festival. Pražský magistrát vynakládá na kulturu ročně stamilionové částky; způsob přerozdělování finančních prostředků však v letech 2007–2008 ohrozil především některá menší divadla, a stal se tak předmětem ostrých sporů. V roce 2011 proběhl projekt Praha – město literatury, jenž měl za úkol podpořit vnímání Prahy jako místa, které podporuje četbu a zájem o literaturu. Jedním z cílů pak bylo získání titulu UNESCO kreativní město literatury. V rámci projektu např. bylo po Praze rozmístěno několik reproduktorů ve tvaru ptačích budek, z nichž byly pouštěny audioknihy českých autorů. Pamětihodnosti a turistické zajímavosti Praha díky je své bohaté historii významným světovým kulturním centrem a po Londýně, Paříži, Římě a Istanbulu je pátým nejnavštěvovanějším městem Evropy. Neobyčejné množství a koncentrace dochovaných architektonických památek je mimo jiné zapříčiněno relativně minimálním poškozením za druhé světové války (na rozdíl od mnoha ostatních evropských velkoměst). Pražská památková rezervace (PPR) zahrnuje městské části s největší koncentrací památek. S rozlohou 8,66 km2 patří mezi největší rezervace svého druhu na světě. Na území Prahy je celkem 37 národních kulturních památek (z toho 28 na území PPR). Památky Pražské památkové rezervace Následující seznam uvádí pouze nejvýznamnější památky. Více objektů je uvedeno na stránce Seznam pražských památek. Kurzivou zvýrazněné objekty jsou národními kulturními památkami. Kostely a kaple Na Pražském hradě Katedrála svatého Víta, Václava a Vojtěcha Bazilika svatého Jiří Kaple sv. Kříže Kostel Všech svatých Kostel Panny Marie před Týnem Kostel svatého Mikuláše (Staré Město) Kostel svatého Mikuláše (Malá Strana) Kostel Narození Páně (Praha) Betlémská kaple Na Vyšehradě Kostel sv. apoštolů Petra a Pavla Rotunda svatého Martina Kláštery Strahovský klášter Emauzský klášter Anežský klášter Klášter augustiniánů kanovníků Paláce Palác Kinských Černínský palác Valdštejnský palác Schwarzenberský palác Thunovský palác Kolovratský palác Stavby určené pro vzdělání a kulturu Karolinum Národní divadlo Národní muzeum Klementinum Rudolfinum Ostatní stavby Karlův most Staroměstská radnice Obecní dům Staroměstská vodárenská věž Historická budova pražského hlavního nádraží Památky mimo území Pražské památkové rezervace Letohrádek Hvězda Břevnovský klášter Trojský zámek Veletržní palác Muzea Divadlo Praha se vyznačuje mimořádnou koncentrací malých i velkých divadelních scén. V nejvýznamnějším Národním divadle, jehož novorenesanční budova a výzdoba je symbolem českého vlastenectví 19. století, působí stálé soubory činohry, opery a baletu; ty vystupují střídavě také v klasicistním Stavovském divadle, v němž se na konci 18. století uskutečnily premiéry Mozartových oper Don Giovanni a La clemenza di Tito. Mezi činoherními scénami dále vyniká Divadlo na Vinohradech. Prestižní hudební scénou je pražská Státní opera (původně pražská německá scéna) a také Dvořákova síň Rudolfina, sídla České filharmonie. Světově známé je také divadlo Laterna magika. Mezi menší scény patří mj. Divadlo Na zábradlí, Divadlo v Dlouhé, Dejvické divadlo či dnes již legendární Semafor a divadlo Járy Cimrmana. Kromě toho má Praha množství muzikálových a zábavných divadel (největší z nich je Hudební divadlo Karlín) a dalších komerčních scén, které se zaměřují např. na černé divadlo a žijí především z cestovního ruchu. Hudba V Praze sídlí symfonická hudební tělesa: Česká filharmonie, Symfonický orchestr hl. m. Prahy FOK, či Symfonický orchestr Českého rozhlasu (SOČR) Restaurace a kluby V Praze jsou stovky restaurací a barů a především hospod s dobrým českým pivem. Malá Strana, Staré Město, Žižkov nebo například i Nusle jsou plné dobrých hospod, z nichž mezi nejznámější patří U Pinkasů, U Zlatého Tygra, U černého vola, Klášterní pivovar Strahov, U Sadu, U Medvídků a další. Slavná je také restaurace, která si vaří vlastní pivo – U Fleků. Praha v posledních letech nabízí také více kvalitních restaurací vedených zkušenými šéfkuchaři. Úroveň gastronomie vzrůstá a tři pražské restaurace se k roku 2017 mohou pyšnit hvězdičkou Michelin. Každoročně je zde pořádán festival jídla – Prague Food Festival, festival piva – Český pivní festival, či festival zmrzlin – Prague Ice Cream Festival. V Praze také sídlí nebo sídlilo několik pivovarů: Praha 1: První novoměstský restaurační pivovar, Pivovar U Fleků, Klášterní pivovar Strahov, Pivovar Pražský most u Valšů, Pivovarský Hotel U Medvídků Praha 2: Pivovarský dům Praha 4: Pivovar Braník, Sousedský pivovar U Bansethů, Jihoměstský pivovar, Pivovar Spojovna, Pivovar Kunratice Praha 5: Pivovary Staropramen Praha 6: Břevnovský klášterní pivovar, Suchdolský Jeník, Výukový a výzkumný pivovar Praha 7: Měšťanský pivovar Praha 8: U Bulovky Fotografie v Praze Fotografové pravidelně již od poloviny 19. století zachycují proslavené lokality, jako jsou Vyšehrad, Staré Město, Pražský hrad, ale také výjevy všedního života ve městě. Správa Postavení Prahy v rámci České republiky Praha je hlavním městem České republiky a jako taková je pravidelným sídelním městem jejích ústředních orgánů. Má specifické postavení obce i kraje zároveň. Nevztahuje se na ni zákon o obcích (č. 128/2000 Sb.) a zákon o krajích (č. 129/2000 Sb.), nýbrž zvláštní zákon o hlavním městě Praze (č. 131/2000 Sb.), který se zmiňuje o jejím statutu, ale výslovně ji za statutární město neoznačuje, byť de facto jím je. Praha vydává pro své území vlastní právní předpisy, vyhlášky i nařízení, které publikuje ve Sbírce právních předpisů hlavního města Prahy. Praha je zároveň ze zákona sídlem Středočeského kraje a dokud byla stanovena sídla okresů, byla i sídlem okresů Praha-východ a Praha-západ. V Praze sídlí správní instituce Středočeského kraje, některá pracoviště městských úřadů Černošice a Brandýs nad Labem-Staré Boleslav, okresní soudy a okresní státní zastupitelství pro Prahu-východ a Prahu-západ a řada dalších úřadů s regionální působností pro Středočeský kraj či Praze přilehlé okresy. Zákon o územním členění státu č. 36/1960 Sb. jmenoval hlavní město Prahu jako samostatnou územní jednotku, stojící mimo členění území na kraje, okresy a obce. Ústavní zákon č. 347/1997 Sb. jmenoval hlavní město Prahu mezi 14 vyššími územně samosprávnými celky, z nichž 13 ostatních neslo ve svém názvu slovo „kraj“, avšak zároveň novelizoval č. 99 Ústavy tak, že se Česká republika člení na kraje, které jsou vyššími územními samosprávnými celky, čímž byla Praha implicitně zahrnuta mezi kraje a všechny kraje explicitně mezi vyšší územně samosprávné celky. Zákon č. 131/2000 Sb., o hlavním městě Praze, upravuje postavení hlavního města Prahy jako hlavního města České republiky, jako kraje a jako obce. Zákon č. 51/2020 Sb., o územně správním členění státu, zjevně počítá hlavní město Prahu jako jeden z krajů. Problematičtější je postavení hlavního města Prahy jako okresu, protože okresy, na rozdíl od krajů a obcí, nebyly chápány jako samosprávné subjekty, ale pouze jako územní jednotky. Zákon o hlavním městě Praze č. 131/2000 Sb. v původním znění tedy nezmiňuje postavení hlavního města Prahy jako okresu, ale pouze v ustanoveních týkajících se přenesené působnosti stanovil, že hlavní město Praha vykonává přenesenou působnost, která je zvláštním zákonem svěřena okresním úřadům, a statutem může takové působnosti svěřit městským částem (avšak pouze těm, na jejichž úřadu je zřízena funkce tajemníka), primátor vykonává funkci přednosty okresního úřadu a rada hlavního města vydává nařízení, pokud zákon svěřuje tuto pravomoc okresním úřadům. Zrušením okresních úřadů tato ustanovení ze zákona o hlavním městě Praze k 1. lednu 2023 vymizela. Fakticky některé pravomoci okresních úřadů vykonávalo město samo prostřednictvím své rady (vydávání nařízení na městské části nikdy delegováno nebylo) a magistrátu (např. vydávání licencí a stanovisek k licencím pro autobusovou dopravu), některé svěřovalo v různém rozsahu tzv. velkým městským částem. Vzhledem k tomu, že územní členění na okresy mělo původně praktický význam také ten, že okresy bývaly soudními obvody okresních soudů, jejichž postavení je shodné s obvodními soudy v Praze, fakticky tak pozici okresů bylo nejblíže 10 městských obvodů v Praze, zatímco pojímat jako okres celou Prahu již ztratilo faktické a právní opodstatnění. Toto pojetí s účinností od 1. ledna 2021 upevnil a zakotvil zákon č. 51/2020 Sb., o územně správním členěním státu, který výslovně stanovil, že v hlavním městě Praze jsou na úrovni okresů vymezeny prostřednictvím správních obvodů městských částí obvody Praha 1 až Praha 10. Registr územní identifikace na tuto změnu reagoval až se zpožděním tím, že k 1. červenci 2022 zrušil okres 3100 Hlavní město Praha. Vzhledem k tomu, že touto změnou byla narušena struktura dat, byl od 15. července jako náhrada zaveden pomocný technický záznam „9999 – území Hlavního města Prahy“, ve finálním řešení plánovaném na prosinec 2022 má být tento pomocný záznam potlačen vytvořením přímé vazby mezi ORP Hlavní město Praha a VÚSC Hlavní město Praha. Členění Prahy Praha se dělí na 10 městských obvodů, 22 správních obvodů, 57 městských částí a 112 katastrálních území. Katastrální členění Do roku 1949 byly správní obvody až na jednu výjimku z roku 1947 tvořeny jedním nebo více celými katastrálními celky, bývalými obcemi či městy. Od roku 1949 došlo k zásadní změně správního členění. Od té doby hranice mnoha městských obvodů, správních obvodů a městských částí jsou nezávislé na hranicích katastrálních území a některá katastrální území jsou tak rozdělena do více správních a samosprávných částí města. Katastrální území (například Vinohrady, Smíchov) jsou nadále rozhodující zejména pro evidenci pozemků a nemovitostí a označování domů. Praha je složena ze 112 katastrálních území různé velikosti, charakteru i významu. Významné čtvrti Centrum města: Staré Město, Nové Město, Josefov, Malá Strana, Hradčany, Vyšehrad. Velké čtvrti poblíž centra: Smíchov, Vinohrady, Nusle, Vršovice, Žižkov, Karlín, Libeň, Vysočany, Holešovice, Bubeneč, Dejvice, Braník. Územní členění Praha se podle zákona o územním členění státu dělí na deset obvodů Praha 1 – Praha 10, které mají postavení na úrovni okresů. Toto rozdělení vzniklo v roce 1960 a obvody byly i správními a samosprávnými obvody. Od roku 1990 nejsou tyto městské obvody samosprávnými celky, ale jejich základem jsou samosprávné městské části (u prvních tří jsou tyto měst. části s nimi přímo totožné). Od roku 2001 nejsou ani územně-správními obvody. Dnes již podle nich jsou organizovány jen soudy, pošty nebo různé správní firmy. Správní a samosprávné členění Praha má 57 samosprávných městských částí, které jsou spravovány voleným zastupitelstvem a dále radou, starostou a úřadem městské části. Úřady některých městských částí měly již od ustavení městských částí svěřeny některé z působností státní správy i pro další městské části. Od 1. července 2001 byla tato úroveň působností v celé Praze rozdělena do 22 správních obvodů – uvádí-li se v mapách nebo textu v souvislosti s Prahou spojení „správní obvod“, je tím nejčastěji míněn správní obvod této působnosti a úrovně. Od 1. ledna 2002 je názvem těchto 22 městských částí slovo Praha s příslušnou číslovkou, stejné označení se používá i pro správní obvod jejich rozšířené působnosti. Některé z těchto 22 městských částí mají tuto působnost jen pro své území, jiné i pro další městské části. Území většiny z těchto 22 správních obvodů (všech s výjimkou Prahy 1 až Prahy 3) však není totožné s územními obvody podle zákona o územním členění státu, které byly původně (před rokem 1990) i správními obvody a měly i vlastní sbory (ONV). Vláda i poslanci opakovaně přicházejí s návrhy, aby staré členění bylo zrušeno. Na území Prahy se nachází 901 základních sídelních jednotek. Orientační a evidenční systém Nejstarší vrstva pražských pomístních názvů pochází z doby kolem 12. století, kolem 14. století se vžily zejména názvy jednotlivých rynků a trhů. Některá místa měla vžitý název latinský, německý i český. Vžívala se též označení ulic podle zasvěcení kostela nebo kláštera, podle významných majitelů domů v ulici nebo domovních znamení, podle vzhledu nebo charakteru ulice nebo podle události. Domy byly rozlišovány zejména podle domovních znamení. Po roce 1770 byla v monarchii zavedena popisná čísla domů. Po sloučení čtyř pražských měst (1784) byly počínaje 27. říjnem 1787 v Praze zavedeny oficiální názvy ulic jako nutný doplněk k domovním číslům, která orientační funkci plnila hůře než dosavadní domovní znamení. Úředním zavedením byly všechny dosavadní názvy ulic důsledně poněmčeny a úřední zavádění a schvalování postupně nahrazovalo spontánní vývoj názvů. V roce 1857 vyšlo císařské nařízení o pojmenovávání ulic a zavádění domovních čísel podle ulic (dnes nazývaných orientační čísla). 8. října 1868 se sbor pražských obecních starších usnesl označit pražské ulice jednotnými německo-českými plechovými tabulemi (a zároveň stanovil zásadu unikátnosti názvu v rámci města). Na základě tohoto usnesení byla v Praze ustanovena zvláštní komise pro stanovení názvů ulic a náměstí. Výsledkem její práce byl „Autentický ukazatel ulic a náměstí i čísel domovních královského hlavního města Prahy“, který z nařízení městské rady sestavil ředitel městského archivu Karel Jaromír Erben. V nově připojených Holešovicích byly umístěny jen české názvy, v roce 1893 se jednojazyčné tabulky v českých národních barvách začaly objevovat i v samotné Praze. Po soudních sporech bylo 20. dubna 1894 vyhláškou rozhodnuto o nahrazení dvojjazyčných tabulí českými v celé Praze. 1. října 1898 správní soud rozhodnutí definitivně potvrdil. V celé Praze se používají smaltované červenobílé tabule s názvy ulic jednotného vzoru, popisná čísla domů jsou tradičně provedena bílým písmem na červených tabulkách a orientační čísla bílým písmem na modrých tabulkách. V některých městských částech je orientační systém doplněn též názvy ulic ve formě směrového dopravního značení nebo speciálními městskými rozcestníky či směrovkami. Evidenční části Prahy se samostatnými řadami čísel popisných jsou totožné s katastrálními územími Prahy. Ulice jsou pojmenovány ve všech evidenčních částech Prahy. Ve většině částí Prahy jsou domům přidělována i čísla orientační; nejsou přidělena například v částech Běchovice, Benice, Šeberov, Petrovice nebo Zbraslav. Šesticifernými čísly jsou označeny sloupy veřejného osvětlení ve správě společnosti Eltodo Citelum, tuto identifikaci využívá k lokalizaci i integrovaný záchranný systém. Dalším významným orientačním prvkem jsou názvy zastávek městské hromadné dopravy. Justice Přestože je Praha hlavním městem České republiky, vrcholné soudní instituce sídlí v Brně. V Praze se nachází pouze jeden ze dvou vrchních soudů, ačkoli s působností vůči téměř celým Čechám, působnost krajského soudu vůči území města má městský soud, zároveň jde zde ale také středočeský krajský soud. Působnost okresních soudů vykonává ve městě deset soudů obvodních, jen pro pražské okolí existují dva klasické soudy okresní (Praha-východ a Praha-západ). Volby do parlamentu Praha jako celek tvoří jeden vícemandátový volební obvod pro volby do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky. Jako takový se nicméně člení na stovky volebních okrsků. V Praze je celkem 10 jednomandátových volebních obvodů pro volby do Senátu Parlamentu ČR. Tyto volební obvody částečně odpovídají městským deseti obvodům, některé spojují nesouvisející městské části (jako například senátní obvod č. 17 – Praha 12 rozkládající se od Lochkova přes Kunratice až po Petrovice). Rorzvržení mandátů v Poslanecké sněmovně Praha tvoří jeden ze 14 volebních krajů pro volby do Poslanecké sněmovny. Po volbách 2021 Prahu zastupuje 23 poslanců: Aktuální seznam senátorů zastupujících Prahu V Praze se nachází celkem 10 senátních volebních obvodů. Doprava Praha je hlavním dopravním uzlem v Česku a významnou křižovatkou ve střední Evropě. Má rozsáhlou dopravní infrastrukturu. Pražský železniční uzel je centrem dálkové i příměstské osobní dopravy. Velká pražská nákladová nádraží jsou v útlumu, avšak v Uhříněvsi vzniklo největší kontejnerové překladiště ve střední Evropě. Letiště Václava Havla je hlavním pražským letištěm. Hromadná doprava Veřejná doprava byla zprvu v 19. století zajišťována drožkami a omnibusy, od roku 1875 vznikala síť koněspřežné tramvaje, kterou od 90. let 19. století začala nahrazovat elektrická tramvaj. Do roku 1907 soukromé městské dráhy vykoupilo město. Po neúspěšném pokusu v letech 1908–1909 se od roku 1925 začlenily do městské dopravy i autobusy a od roku 1974 metro. Po roce 2002 nabyly důrazu snahy využít pro městskou a příměstskou dopravu více i železnici, zejména systémem příměstské železnice Esko (linky S). Doplňkovou roli má od roku 1891 lanovka a sedm malých osobní přívozů. Pražské metro, tramvaje, autobusy, trolejbusy, vlaky, přívozy a lanovka jsou zařazeny do systému Pražské integrované dopravy. Pražské metro přepraví okolo 1,2 milionu cestujících denně, je zodpovědné za 37 % výkonů pražské hromadné dopravy. Předplatné jízdné je pro všechny formy dopravy stejné a platí formou nákupu jednorázových jízdenek, kupónů na pevné časové období (1 a 3 denní) a systémem čipových karet Lítačka (měsíční, čtvrtletní a roční). Nejvýznamnějším dopravcem je Dopravní podnik hl. m. Prahy (DPP). Silniční síť Přímo centrem Prahy vede severojižní magistrála, která navazuje na dálnici D1. Postupně jsou dobudovávány vnější Pražský okruh a vnitřní Městský okruh, jehož součástí je i největší městský tunelový komplex v Evropě Blanka. Oba okruhy se staví od 80. let a jejich dostavba nabírá zpoždění. Hlavními dálkovými silničními tahy využívanými také k příměstské dopravě jsou dálnice D1 (Brno, Ostrava), D5 (Plzeň), D8 (Ústí nad Labem) a D11 (Hradec Králové). Automobilová doprava v centru a v přilehlých čtvrtích je regulována modrými zóny placeného stání a především u okrajových stanic metra jsou zřizována odstavná parkoviště P+R. Letecká Praha je obsluhována letištěm Václava Havla, které patří k nejvytíženějším a největším ve střední a východní Evropě, v roce 2017 přepravilo 15 milionů cestujících. Základnu zde mají největší české letecké společnosti a to Smartwings a České aerolinie. Na území Prahy se dále nachází vojenské letiště Kbely a dále rekreační sportovní letiště Letňany a Točná. Poblíž se nachází také letiště Vodochody, u kterého se uvažovalo o rozšíření. Cyklistická V Praze na kole dojíždí přibližně 2 % obyvatelstva, jízda na kole je častější jako sport či rekreace. Koncepce ucelené pražské sítě cyklistických tras se začala prosazovat kolem roku 2000. V roce 2017 bylo v Praze 178 km chráněných stezek pro cyklisty oddělených od automobilů. Nachází se zde 48 km oddělených cyklopruhů a 24 km jízdních pruhů pro autobusy, které jsou zároveň zpřístupněné pro cyklisty. Za největší překážku rozvoje cyklistiky v Praze se uvádí nedostatek bezpečných tras a nekvalitní infrastruktura často stavěna „salámovou metodou“. Systém sdílení kol zde v roce 2022 poskytují firmy Lime, Rekola a Nextbike. Vodní Osobní vodní doprava na Vltavě má v Praze převážně rekreační a turistický význam, nicméně jsou zde od roku 2005 obnovovány přívozy. K roku 2018 jich v hlavním městě funguje pět, z čehož jsou tři sezónní. Radotínský přístav umožňuje nákladní dopravu po Vltavě na labskou vodní cestu. Vzdělání Veřejné univerzity Karlova univerzita založena roku 1348, nejstarší univerzita ve Střední Evropě České vysoké učení technické v Praze (ČVUT) založeno roku 1707 Vysoká škola chemicko-technologická v Praze (VŠCHT) založena 1920 Vysoká škola ekonomická v Praze (VŠE) založena 1953 Česká zemědělská univerzita v Praze (ČZU) založena 1906/1952 Veřejné akademie Akademie výtvarných umění v Praze (AVU) založena roku 1800 Vysoká škola uměleckoprůmyslová v Praze (VŠUP) založena roku 1885 Akademie múzických umění v Praze (AMU) založena roku 1945 Státní vysoké školy Policejní akademie České republiky Soukromé školy University of New York in Prague (UNYP) založeno roku 1998 International School of Prague (ISP) založeno roku 1948 Anglo-American University (AAU) založeno roku 1990 University of Northern Virginia in Prague (UNVA) založeno roku 1998 Architectural Institute in Prague (ARCHIP) založeno roku 2010 Vysoká škola finanční a správní (VSFS) založeno roku 1999 Metropolitní univerzita Praha (MUP) založeno roku 2001 Prague City University založeno roku 2004 Mezinárodní instituty New York University Instituto Camões Goethe-Institut Česko Instituto Cervantes British Council Alliance française Sport Praha je sídlem významných fotbalových týmů AC Sparta Praha, SK Slavia Praha, Bohemians 1905 (1. česká fotbalová liga), FK Dukla Praha a FK Viktoria Žižkov (2. česká fotbalová liga). Dále pak hokejových týmů HC Sparta Praha (Extraliga), HC Slavia Praha (druhá nejvyšší hokejová liga) a HC Letci Letňany HC Kobra Praha (třetí nejvyšší hokejová liga). V Praze se nachází Strahovský stadion, největší stadion na světě, dnes už využíván jen jako výcvikové centrum fotbalové Sparty. Největší česká multifunkční hala je O2 arena. Moderní Fortuna Arena ve Vršovicích je největší fotbalový stadion v Česku a sídlo SK Slavie. Další významný Stadion Letná je domovským stadionem AC Sparty. Nejvýznamnější tenisový areál Štvanice patří Českému tenisovému svazu, kurty pak druhému nejstaršímu českému tenisovému klubu I. ČLTK. Největší golfové tréninkové hřiště v ČR najdeme v Hodkovičkách, další také ve Zbraslavi, Hostivaři, Motole a nově také na Černém Mostě. Ke každoročním sportovním událostem také patří Pražský mezinárodní maraton (PIM), Memoriál Josefa Odložila (mezinárodní atletický mítink), Mystic Sk8 cup (světový skateboardový pohár) nebo Frisbeer Cup (mezinárodní frisbee turnaj). V Praze se dá zabruslit na zimních stadionech v Ice Areně v Letňanech, Nikolajce na Smíchově, stadionu Kobra v Braníku, ZS Hvězda v Praze 6, Malé sportovní hale Incheba na Výstavišti v Holešovicích a na různých venkovních kluzištích. Mezi největší bazény a akvaparky v Praze se řadí Plavecký stadion Podolí, Plavecký stadion Slavia Praha, Plavecký areál Šutka, Aquapark Barrandov, Aquacentrum Letňany a PSA Hloubětín, který je jako jediný přisolovaný mořskou solí. Nedaleko Prahy se nachází (asi 100 metrů za hranicí Prahy) největší český aquapark Aquapalace Praha. U Vltavy v Podolí je také písečná pláž Žluté lázně. Praha je také sídlem mnoha významných florbalových klubů, jako Tatran Střešovice, Florbal Chodov, FbŠ Bohemians (Superliga florbalu a Extraliga žen ve florbale), AC Sparta Praha, Black Angels, TJ Sokol Královské Vinohrady, Butchis (Superliga) a Start98 (1. florbalová liga mužů). Mezinárodní vztahy Partnerská města Partnerskými městy Prahy jsou: Spřátelená a spolupracující města Praha má dále uzavřenu smlouvu o spolupráci s městy: Bývalá partnerská a spřátelená města (1995–2014) (1992–2014) (2017–2019) Praha pozastavila partnerství s ruskými městy jako reakci na anexi Krymu. Spolupráci Prahy se Šanghají ukončila čínská strana jako reakci na partnerskou smlouvu Prahy s tchajwanským Tchaj-pej. Neformální spolupráce Spolupráce bez uzavřené smlouvy probíhá s městy: Jmenovci Čeští emigranti pojmenovali po Praze několik nově založených sídel, nejvíce v tzv. „Novém světě“. New Prague, Minnesota, Spojené státy americké Prague, Oklahoma, Spojené státy americké Praha, Texas, Spojené státy americké Prague, Nebraska, Spojené státy americké Osobnosti S Prahou je spojeno velké množství osobností, ke kterým patří bájná zakladatelka města kněžna Libuše, Karel IV., který Prahu velkoryse rozšířil, a Rudolf II., který stejně jako Karel IV. z Prahy udělal centrum římské říše, z oblasti kultury například rabbi Löw a Franz Kafka. V minulosti byla jmenována čestnými občany Prahy řada osobností. Odkazy Reference Literatura Související články Administrativní dělení Prahy Dějiny Prahy Doprava v Praze Lesy, parky a zahrady v Praze Seznam kulturních památek v Praze Externí odkazy www.praha.eu – Portál města Prahy Pražská informační služba Hlavní město Praha na stránkách ČSÚ Historické plány Prahy online (1650–1948) Geografická data Prahy (územní plán, majetková mapa, záplavová území aj.) Kraje v Česku (1960–2020) Kraje v Česku (od roku 2000) Okresy v Česku Města v Čechách Hlavní města v Evropě Okresní města v Česku Statutární města v Česku Univerzitní města v Česku Městské památkové rezervace v Česku Historické židovské komunity Evropská hlavní města kultury Členěné obce v Česku bez stejnojmenné místní části Sídla na Vltavě Krajská města v Česku Mělnická vinařská podoblast Svatojakubská cesta v Česku


source: fineweb

text: Při vedení účetnictví jsou účetní jednotky povinny účtovat o skutečnostech, které jsou předmětem účetnictví, do období, s nímž tyto skutečnosti časově a věcně souvisí. Zároveň je třeba o veškerých nákladech a výnosech účtovat bez ohledu na okamžik jejich skutečné úhrady. Zajištění časové a věcné souvislosti se provádí mimo jiné i pomocí dohadných položek aktivních a pasivních. Dohadné položky jsou pohledávky či závazky, které sice věcně patří do běžného období, ale prokazatelně nastanou až v následujícím období, tj. doklady budou doloženy až v tomto následujícím období. Prostřednictvím dohadných položek se tedy účtuje o skutečnostech, které nejsou v běžném účetním období doložitelné externím dokladem, tzn. jde o nepotvrzené ale očekávané pohledávky, resp. výnosy (dohadné položky aktivní) a o nepotvrzené ale očekávané závazky, resp. náklady (dohadné položky pasivní). Na dohadné účty se účtují takové položky, u kterých účetní jednotka zná účel jejich použití a období, kterého se týkají, ale nezná přesnou částku, tj. výši dané pohledávky či závazku. Mnoho účetních jednotek účtování o dohadných položkách podceňuje a neúčtuje o nich, nepostupuje tak v souladu s účetními předpisy a účetnictví pak neposkytuje věrný obraz skutečnosti. V tomto příspěvku bych se proto rád zmínil o právní úpravě týkající se účtování o dohadných položkách aktivních i pasivních, proč se vlastně o dohadných položkách musí účtovat a jakým způsobem se stanovuje jejich výše. Dále se budu především zabývat, jak se o dohadných položkách účtuje a uvedu zde rovněž konkrétní příklady tohoto účtování. Podle § 3 odst. 1 zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví účtují účetní jednotky o skutečnostech, které jsou předmětem účetnictví, do období s nímž tyto skutečnosti časově a věcně souvisí, přitom o veškerých nákladech a výnosech se účtuje bez ohledu na okamžik jejich zaplacení nebo přijetí. Rovněž podle bodu 6.1. písm. a) Českého účetního standardu pro podnikatele (dále jen ČÚS) č. 19 - Náklady a výnosy se náklady a výnosy účtují zásadně do období, s nímž časově a věcně souvisí, což se provádí prostřednictvím účtové skupiny 38 - Přechodné účty aktiv a pasiv. Podle bodu 3.11. ČÚS č. 017 - Zúčtovací vztahy se v účtové skupině 38 - Přechodné účty aktiv a pasiv účtuje o přechodných účtech aktiv a pasiv. Na příslušných účtech se časově rozlišují náklady a výnosy v souvislosti s konkrétním titulem v určité známé výši (časové rozlišení), jakož i v dohadné výši v souvislosti s konkrétním titulem, a sice mezi dvěma nebo více za sebou jdoucími účetními obdobími (dohadné položky). Účtování na dohadné účty aktivní je upraveno v bodu 3.11.6. ČÚS č. 017, podle kterého se dohadné položky aktivní účtují na příslušném účtu vykazovaném v položkách "C. II.6. Dohadné účty aktivní" nebo "C. III.8. Dohadné účty aktivní". Jde například o pohledávku za pojišťovnou v důsledku pojistných událostí v případech, kdy nebyla ještě poskytnuta pojistná náhrada a pojišťovna nepotvrdila ke konci rozvahového dne konečnou výši náhrady. Patří sem i výnosové úroky, které nebyly zahrnuty do bankovního vyúčtování za běžné účetní období, respektive toto bankovní vyúčtování bylo chybné, jakož i odhad poplatků z licencí nebo jiných majetkových práv, pokud není ještě známa výše poplatků. Výše uvedené případy se vyúčtují se souvztažným zápisem ve prospěch příslušného účtu účtových skupin 64 - Jiné provozní výnosy nebo 66 - Finanční výnosy. Účtování na dohadné účty pasivní je upraveno v bodu 3.11.7. ČÚS č. 017, podle kterého se dohadné položky pasivní účtují na příslušném účtu vykazovaném v položkách "B. II.8. Dohadné účty pasivní" nebo "B. III.10. Dohadné účty pasivní". Jde o položky, které nelze vyúčtovat jako obvyklý dluh, například nevyfakturované dodávky. Účtují se sem i nákladové úroky, které nebyly zahrnuty do bankovního vyúčtování za dané účetní období, respektive toto bankovní vyúčtování je chybné, a závazek k úhradě z odpovědnosti za způsobenou škodu v případech, kdy není možno ke konci rozvahového dne stanovit konečnou výši závazku, a to se souvztažným zápisem na vrub příslušného účtu účtových skupin 56 - Finanční náklady a příslušného účtu účtové skupiny 54 - Jiné provozní náklady, popř. na vrub příslušného účtu majetku, resp. nákladů v případě nevyfakturovaných dodávek. Účtuje se zde i náhrada za nevybranou dovolenou, pokud bude proplacena v příštím roce. Účtuje se zde i poměrná část silniční daně při účtování v hospodářském roce. Zmínky o účtování na dohadných účtech jsou rovněž i v některých dalších ČÚS týkajících se jednotlivých okruhů účtování, jde především o tyto ČÚS: V následujících ustanoveních vyhlášky č. 500/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o účetnictví, pro účetní jednotky, které jsou podnikateli účtujícími v soustavě podvojného účetnictví (dále jen "VPU"), jsou obsahově vymezeny položky rozvahy (bilance), tj. je zde definováno, kde budou dohadné položky vykázány v rozvaze: § 10 odst. 7 - položka C. II.6. Dohadné účty aktivní § 11 odst. 2 - položka C. III.8. Dohadné účty aktivní § 17 odst. 7 - položka B. II.8. Dohadné účty pasivní § 18 odst. 2 - položka B. III.10. Dohadné účty pasivní Dohadné položky se tedy v rozvaze vykazují jako dlouhodobé či krátkodobé pohledávky (dohadné položky aktivní) nebo jako dlouhodobé či krátkodobé závazky (dohadné položky pasivní), nevykazují se tedy jako přechodné účty aktiv a pasiv, jako tomu bylo dříve. Zda bude účetní jednotka dané dohadné položky vykazovat v krátkodobých či dlouhodobých pohledávkách, resp. závazcích, se odvíjí od doby splatnosti, kterou mají dohadné položky k okamžiku, ke kterému se sestavuje účetní závěrka. O jednotlivých účetních případech je tedy třeba účtovat do období, se kterým časově a věcně souvisejí, to platí obzvlášť při účtování nákladů a výnosů. V účetnictví jsou totiž účetní jednotky povinny důsledně respektovat souvislost nákladů a výnosů, to platí i tehdy, pokud jsou příslušné doklady k dispozici až v následujícím účetním období (nákup či prodej zboží, materiálu, služeb, dodávky vody, energie, plynu atd.). Věcnou a časovou souvislost nákladů a výnosů je možné zajistit pomocí: Jde o aktiva, která nelze vykázat jako obvyklé pohledávky, protože nejsou doloženy veškerými potřebnými doklady a není tak známa jejich přesná výše; jde o očekávané pohledávky. Výnos z těchto položek však souvisí s běžným účetním obdobím, nebo je prokazatelně protipoložkou k nákladům, které byly v běžném účetním období vynaloženy. Jedná se tedy o obdobu účtu 385-Příjmy příštích období, neznáme ovšem přesnou výši příjmu, který v příštích obdobích obdržíme, a který se týká běžného účetního období, proto musíme použít účet 388-Dohadné účty aktivní. V důsledku nehody došlo v prosinci 2006 ke škodě na firemním osobním automobilu. Tento vůz byl havarijně pojištěn, pojistnou událost předala účetní jednotka k vyřizování pojišťovně, do konce roku 2006 však pojišťovna neposkytla pojistnou náhradu a ani v průběhu provádění účetní uzávěrky nepotvrdila konečnou výši náhrady. Teprve po vyhotovení účetní závěrky v březnu 2007 obdržela účetní jednotka od pojišťovny na bankovní účet pojistné plnění. V tomto případě je tedy třeba, aby účetní jednotka odhadla výši pojistného plnění a zaúčtovala tuto částku v roce 2006 jako dohadnou položku aktivní. V roce 2007 pak provede zúčtování této dohadné položky. Jde o pasiva, která nelze vykázat jako obvyklé závazky, protože nejsou doloženy veškerými potřebnými doklady a není tak známa jejich přesná výše; jde o očekávané závazky. Daný náklad plynoucí z těchto položek však souvisí s běžným účetním obdobím, nebo je prokazatelně protipoložkou k výnosům, které byly v běžném účetním období realizovány. Dohadné položky pasivní je třeba tvořit také proto, aby nevznikly problémy s daňovou uznatelností nákladů vztahujících se k běžnému účetnímu období v období následujícím. Jedná se tedy o obdobu účtu 383-Výdaje příštích období, neznáme ovšem přesnou výši výdaje, který budeme muset v budoucnu zaplatit, a který se týká běžného účetního období, proto musíme použít účet 389-Dohadné účty pasivní. Účetní jednotka obdržela v prosinci 2006 dodávku zboží, ale neobdržela fakturu či jiný doklad, na základě kterého by mohla o tomto zboží účtovat. Fakturu obdržela až dodatečně po ukončení uzávěrkových prací v březnu 2007. V tomto případě je třeba, aby účetní jednotka odhadla výši závazku a zaúčtovala tuto částku v roce 2006 jako dohadnou položku pasivní. V roce 2007 pak provede zúčtování této dohadné položky. Přesná částka, o které se účtuje jako o dohadné položce, není zpravidla v době provádění uzávěrkových prací známa a je proto třeba ji nějakým způsobem odhadnout. Lze ji zjistit např. dotazem u dodavatele, na základě uzavřené smlouvy, z přístupných ceníků, jako úhrn zaplacených záloh (např. za elektrickou energii, vodu, plyn) atd. Výše dohadné položky odhadnutá v běžném období (tj. v uzavíraném období) se může samozřejmě lišit od skutečné výše závazku či pohledávky zjištěné v následujícím období, potom je třeba proúčtovat takto vzniklý rozdíl. Tento rozdíl proti vytvořené dohadné položce pak v období, ve kterém byl zjištěn (tj. v následujícím období), ovlivní výsledek hospodaření, tj. zvyšuje či snižuje náklady (dohadné položky pasivní) či výnosy (dohadné položky pasivní), viz. následující schéma: Neodůvodněně velký rozdíl mezi skutečností a vytvořenou dohadnou položkou by mohl finanční úřad napadnout jako neopodstatněný přenos nákladů (výnosů) mezi účetními obdobími. Proto je vhodné při odhadech částek dohadných položek postupovat s jistou opatrností a mít tento odhad vždy podložen. Je třeba, aby účetní jednotka byla vždy schopna dostatečně prokázat oprávněnost tvorby dohadných položek. Tento účetní přístup k dohadným položkám je obecně respektován i z hlediska zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů (dále jen "ZDP") v § 23 a § 24 odst. 1 - viz pokyn č. D-190 k jednotnému postupu při uplatňování některých ustanovení ZDP (bod 4 výkladu k § 24 odst. 1 ZDP). Vytvoří-li tedy účetní jednotka dohadnou položku v jiné výši, než kolik činí např. skutečná fakturace, dodatečné daňové přiznání z důvodu vzniklého rozdílu se nepodává, ale tento rozdíl ovlivní hospodářský výsledek a tím i základ daně ve zdaňovacím období, kdy účetní jednotka obdrží tuto fakturu. Náklady i výnosy účtované jako dohadné položky jsou tak daňově uznatelné, a to jak dohadná výše nákladů či výnosů v uzavíraném období, tak i příp. rozdíl v období následujícím bez ohledu na to, zda tímto postupem došlo ke zvýšení nebo snížení základu daně z příjmu. V souladu s VPU skončila dnem 1. 1. 2003 závaznost syntetických účtů stanovených v Účtové osnově pro podnikatele (dřívější příloha č. 1 k Opatření MF, kterým se stanoví účtová osnova a postupy účtování pro podnikatele). Nyní je v platnosti Směrná účtová osnova (příloha č. 4 VPU), která stanovuje pouze účtové třídy a účtové skupiny. Pro účtování o dohadných položkách aktivních a pasivních vymezuje účty v účtové skupině 38 - Přechodné účty aktiv a pasiv. Lze přitom i nadále používat třímístné označení syntetických účtů používaných do konce roku 2002. Velká většina firem tak i nadále vychází ze syntetických účtů předepsaných do konce roku 2002, proto takto postupuji i já v tomto příspěvku a pro dohadné položky používám účty 388 a 389. O dohadných položkách aktivních a pasivních se účtuje zpravidla k rozvahovému dni (většinou k 31. 12.), tj. do období, kam věcně patří, i když jejich výši nelze prokázat externím účetním dokladem. Pomocí vnitřních (interních) dokladů se zaúčtují dohadné položky aktivní proti výnosům a dohadné položky pasivní proti nákladům nebo majetkovým účtům. V následujícím účetním období po obdržení příslušných dokladů se dohadné položky zúčtují, tj. přeúčtují z dohadných účtů na účty příslušných pohledávek či závazků, případný rozdíl se zaúčtuje výsledkově. Viz. následující obecný způsob účtování dohadných položek: Běžné účetní období: Tvorba dohadné položky aktivní = 388/xxx Tvorba dohadné položky pasivní = yyy/389 Následující účetní období: Zúčtování dohadné položky aktivní = zzz/388 Zúčtování dohadné položky pasivní = 389/zzz kde: 388-Dohadné účty aktivní 389-Dohadné účty pasivní xxx-účet příslušného výnosu (např. 648, 662 atd.) yyy-účet příslušného nákladu či aktiva (např. 042, 111, 131, 501, 518, 562 atd.) zzz-účet příslušného aktiva či pasiva (např. 321, 315, 221 atd.) V praxi se někdy o dohadných položkách rovněž účtuje tak, že se na počátku následujícího účetního období (např. k 1. 1.) všechny vytvořené dohadné položky vystornují (např. MD 388/D 648, MD 111/D 389 atd.) a po obdržení příslušného dokladu se pak účtuje obvyklým způsobem, tzn. již bez použití dohadných účtů. Syntetické a analytické členění dohadných účtů v účtové skupině 38 - Přechodné účty aktiv a pasiv je tedy zcela v kompetenci příslušné účetní jednotky. Toto členění dohadných účtů je třeba stanovit v účtovém rozvrhu a ve vnitropodnikové účetní směrnici upravit postupy účtování dohadných položek (způsob rušení dohadných položek, odhadu jejich výše atd.). O dohadných položkách v konkrétních případech lze účtovat například níže uvedeným způsobem. Nejde přitom zdaleka o jediný možný postup účtování. O skutečnostech, jejichž účtování zde zmíněno není, se může účtovat analogicky. Jde o případy, kdy faktura, která se týká uzavíraného účetního období, je k dispozici až v následujícím roce (např. faktura za spotřebu elektrické energie, plynu, vody atd.). Tyto nevyfakturované dodávky materiálu, zboží, jiného majetku či služeb se účtují na stranu DAL příslušného účtu v účtové skupině 38 - Přechodné účty aktiv a pasiv (např. účet 389Dohadné účty pasivní), účet na straně MD se volí podle druhu nevyfakturované dodávky: Účetní jednotka obdržela 28. prosince 2006 dodávku materiálu, ale neobdržela přijatou fakturu či jiný doklad, na základě kterého by mohla o tomto materiálu účtovat. Podle předchozích dodávek a podle ceníku dodaného materiálu je zřejmé, že se cena materiálu bude pohybovat kolem 50 000 Kč (bez DPH). Faktura byla zaslána až dodatečně v březnu 2007, po ukončení uzávěrkových prací, hodnota materiálu činila opravdu 50 000 Kč (bez DPH). Účetní jednotka musí o dodaném materiálu a vzniklém závazku účtovat do období roku 2006, se kterým časově a věcně souvisí. Protože však v průběhu provádění uzávěrkových operací nezná přesnou výši závazku, je nutné předpokládaný závazek zaúčtovat na stranu DAL účtu 389-Dohadné účty pasivní. Po přijetí faktury se pak provede zúčtování vytvořené dohadné položky. Pokud by se částka za materiál na konečné faktuře lišila od částky vytvořené dohadné položky pasivní, bylo by třeba proúčtovat rozdíl, tak aby zůstatek účtu 389 byl po zaúčtování faktury nulový. Pokud byl materiál již spotřebován, rozdíl by zvyšoval, resp. snižoval náklady na spotřebovaný materiál (např. účet 501). Materiál byl vyfakturován v březnu 2007 v následující hodnotě: a) 51 000 Kč (bez DPH), b) 49 000 Kč (bez DPH). Tzn. o vzniklý rozdíl 1 000 Kč se zvýší náklady v roce 2007, v roce 2006 bylo totiž do nákladů zahrnuto pouze 50 000 Kč, tj. jen část skutečných nákladů. Tzn. o vzniklý rozdíl 1 000 Kč se sníží náklady v roce 2007, v roce 2006 bylo totiž do nákladů zahrnuto 50 000 Kč, skutečná hodnota však byla nižší. Jde o pohledávky za pojišťovnou v důsledku pojistných událostí v případech, kdy ještě nebyla poskytnuta pojistná náhrada a pojišťovna nepotvrdila ke konci rozvahového dne konečnou výši náhrady. V důsledku havárie došlo v prosinci 2006 ke škodě na firemním osobním automobilu. Tento vůz měla účetní jednotka havarijně pojištěn, pojistnou událost předala k vyřízení pojišťovně, do konce roku 2006 však nebyla pojišťovnou poskytnuta pojistná náhrada a ani v průběhu provádění účetní uzávěrky nepotvrdila konečnou výši náhrady. Účetní jednotka odhadla na základě nákladů na odstranění škody a na základě sjednaných podmínek v pojistné smlouvě přibližnou výši pojistného plnění na částku 78 000 Kč. Po vyhotovení účetní závěrky v březnu 2007 obdržela účetní jednotka od pojišťovny na bankovní účet pojistné plnění ve výši 75 000 Kč. Pokud bude pojistná událost likvidována pojišťovnou až v roce 2007, je třeba odhadnout výši pojistného plnění a zaúčtovat ho v roce 2006 na stranu MD účtu 388-Dohadné účty aktivní. Po přijetí pojistného plnění v roce 2007 se pak provede zúčtování dohadné položky. Náklady na opravu vozidla jsou daňově uznatelnými náklady. V roce 2006 se dále účtuje o příp. nákladech na opravu vozidla (např. MD 511/D 321) či o účetní opravné položce dočasně snižující hodnotu poškozeného majetku, pokud oprava ještě nebyla provedena (např. MD 559/D 092). Jde o nákladové úroky, které nebyly zahrnuty do bankovního vyúčtování za běžné účetní období, nebo je toto vyúčtování chybné, avšak souvisejí s běžným účetním obdobím. V bankovním výpise za leden 2007 je k 2. 1. 2007 zúčtován nákladový úrok z provozního úvěru za období prosinec 2006 ve výši 21 587,26 Kč. Jde naopak o výnosové úroky, které nebyly zahrnuty do bankovního vyúčtování za běžné účetní období, nebo je toto vyúčtování chybné, avšak souvisejí s běžným účetním obdobím. V bankovním výpise za leden 2007 je k 2. 1. 2007 zúčtován výnosový úrok z termínovaného vkladu za období prosinec 2006 ve výši 9 856,87 Kč. Pomocí dohadných položek se může podle potřeby účtovat i o dalších méně frekventovaných či méně významných skutečnostech.


Angry Birds: 400 milionů stažení a potvrzený film – Tyinternety.cz Angry Birds: 400 milionů stažení a potvrzený film Je to tak, hra Angry Birds, kterou již dávno není třeba nikomu představovat, bude mít vlastní film. Kromě toho oznámila překonání dalšího milníku v počtu stažení, tentokrát 400 milionů. Je přitom třeba si uvědomit, že 350 milionů Rovio hlásilo jen zhruba před měsícem a týdnem, za tuto dobu tedy Angry Birds zaznamenali 50 milionů stažení. O filmu jsme již také posledně mluvili, nyní je ale podle TechCrunche prý již vše potvrzené a film připravuje David Maisel, výkonný producent Iron Mana 2 a Thora a bývalý předseda představenstva Marvelu. A jedna další drobná zpráva pro všechny fanoušky: brzy by do hry měl přibýt jeden nový pták. Podle tajemné fotky publikované na stránce hry na Facebooku bude alespoň zčásti žlutý... Ale zpátky ke statistikám. Pokud jde o měsíční počet uživatelů, ten je aktuálně na 130 milionech, denních uživatelů Rovio zaznamenává 30 milionů. Každých 24 hodin je odehráno celkem 300 milionů minut, tedy 10 minut na denně aktivního uživatele. Jinak pro představu, 300 milionů minut je 570 let a pokud bychom se vrátili tak daleko do minulosti, dostaneme se na samý začátek Montezumovy vlády nad říší Aztéků, o 50 let dříve, než Ameriku objevil Kolumbus. A mimochodem, tenhle znáte? Infografika vánoční nákupní horečky: Češi utrácejí na Vánoce nejvíce ze 34 států V předvánočním období dochází k výraznému zatížení rodinného rozpočtu. Musíme totiž počítat s výdaji za vánoční dárky, nákup... Infografika: Jak technologie změnily burzovní obchodování Jak se během desetiletí měnily technologie, měnil se také svět kolem nich. Znát je to na každém kroku, někde je ale ten rozdíl ještě výraznější. Jednou z takových oblastí se stalo i obchodování s akciemi a komoditami, které během let doznalo vskutku radikální proměny.


10. 8. 2012 Teenage Mutant Ninja Turtles: Turtles In Time Rád bych touto cestou poděkoval Crankovi, že si se mnou zahrál tento skvost v rámci beat'em'up žánru. O této hře zde nepíši zdaleka poprvé. Vlastně podruhé. Ale o to nyní radostněji. Po té, co jsem si hru koupil ve verzi pro SNES, jsem si říkal, že je čas okoštovat tuto hru v "originále", tedy alespoň v MAME a na arcade panelu. Jenže v jednom se do toho člověku nechce. Takže jsem byl moc rád, že jsem našel dobrou, želvy-ninja pozitivní duši, která mi pomohla naplnit proroctví o jedné z nejlepších beat'em'up všech dob. Pokud tedy máme věřit nejrůznějším žebříčkům popularity. Grafika Hra vypadá opravdu velice dobře. Na obrazovce se pohybuje často enormní množství nepřátel, animace jsou překvapivě bohaté a je jich opravdu hodně. Jsou také překvapivě kreativní, standardní útoky mají mnoho variant, stejně jako zranění našich želv, případně nejrůznější speciální útoky. Okolí má také svůj šmrnc. Sice není moc interaktivní (jen sem tam narazíme na nějaké výbušné sudy, případně vystoupení pozadí do popředí) 1000 , ale vypadá opravdu dobře, nic bych tomu nevytknul. Od kresleného seriálu téměř k nerozeznání! Zvuk U většiny her, které jsem zatím na blogu "zminirecenzoval" je kapitola o zvuku většinou krátká. Ne tak u této hry. V prvé řadě je nutné vyzdvihnout samplované hlášky. Cowabunga, Pizza Power, Pizza Time a nesčetné množství reakcí želv na to, jak dostávají nebo dávají do kožichu? To si nechám líbit! I celé intro a promlouvání bossů je čistě namluvené a umocňuje to prožitek ze hry, jako z interaktivního kresleného filmu (v tom nejlepším smyslu slova). Druhou věcí je pak samozřejmě hudba, která celkem kreativně modifikuje či remixuje hlavní motiv ze seriálu. Kdykoliv se ozve refrén, víme, že jde do tuhého a že musíme začít drtit tlačítka, jako o život. Palec nahoru! Hratelnost Největší výhrou této hry je bezesporu fakt, že je možné ji hrát až ve čtyřech hráčích. Má to malou nevýhodu - pro každý z joysticků je pevně daná želva, kterou budete ovládat - v mém případě to byla kombinace Leonardo a Michelangelo. Útoky postav jsou více méně stejné, i když jinak graficky ztvárněné, takže tady není mnoho co zkazit. Vlny nepřátel chodí v pravidelných intervalech a to navíc ze všech stran, čili akce je velice intenzivní a extrémně hektická. Ovládání parádně reaguje i v okamžicích, kdy dostáváme poněkud na budku (samozřejmě v případě, kdy jsme shozeni na zem, se nedá nic moc dělat). Škála útoků ze vzduchu i ze země je obdivuhodná a tak nezbývá říci, že drcení tlačítek ještě nikdy nebyla taková zábava! Obtížnost Obrovské plus hry také spočívá ve faktu, že náš útočný perimetr je nezvykle široký. Nemusíme vůbec stát nijak přesně, stačí se jen rychle otáčet joystickem a řežeme v podstatě na všechny strany kolem sebe. To znamená, že sebevětší množství nepřátel nepředstavuje nutně problém. Stačí je nahnat na jednu stranu obrazovky, postavit se s druhým (třetím a čtvrtým) hráčem do pravidelného rozestupu a drtit a drtit a drtit. Nemají šanci se k nám dostat, takže hra nijak zvlášť nefrustruje, ani nenutí vhazovat extrémní množství mincí. Výjimkou jsou samozřejmě bossové. Ti vydrží až nepříjemně hodně zásahů a dovedou nám zabít želvu v cuku letu. V takový okamžik mince naopak automat doslova žere. Patterny bossů nejsou úplně lehké na zvládnutí. Obtížnost hry je tedy nevyvážená, ale motivující. Vyhovuje mi, že na jednu minci jsem schopen projít prakticky celý level až k bossovi, na kterém si vylámu zuby. Vždyť je to boss, tak co čekat? Rovněž ve vyšších úrovních někteří nepřátelé překvapí novými zbraněmi, což je naprosto v pořádku. Atmosféra Celá hra se točí kolem příběhu, ve kterém nás Trhač a Krank vyšlou do minulosti, odkud se teleportujeme do novějších a novějších dějinných období. Hráč je tak neustále okouzlován drastickými změnami prostředí a variabilitou bossů. Přesně v duchu předlohy se ale v jak v roce "tři miliony před kristem" a i v roce "dva miliony po kristu" setkáváme více méně se stejnými nepřáteli - tedy členy Foot klanu, což je sice absurdní, ale zcela v souladu s atmosférou seriálu. Díky tomu, že želvy prakticky vždy vítězí, jsou levely akorát tak dlouhé a repetivnost zase tak moc nehrozí. Je ale fakt, že hned druhý level (tj. první v minulosti) je trochu nudná, ale pak se to zase rozjede. Taky mi maličko chybělo používání nějaké pokročilejší techniky (želví auto, vznášedlo), jiných sbíratelných zbraní nebo jen třeba možnost házet shurikeny. Myslím, že v seriálu bylo dobře patrné, že 50% všech bitev byla přímá konfrontace na blízko, a že zbylých 50% bylo vtipné využívání okolí či pomoci nečekaných přátel. Chybí tomu přidaná hodnota nad rámec klasické (byť povedené) beat'em'up. Závěr Jestliže jsou Turtles in Time odpovědí KONAMI na Capcomácké beat'em'up, tak nutno uznat, že vykročili správnou nohou. Našli si poměrně osobitý styl zpracování a dali nám vlny nepřátel, které sice vydrží hodně zásahů, ale je radost si je mezi sebou přehazovat a obíhat je. O tom by tento žánr měl být a mně nezbývá, než hru ohodnotit vysoce 911/M. 3 komentáře: Bavilo mě to s tebou, taky děkuju za hru :-).OdpovědětVymazat Jinak, jméno padoucha mozka je Krang :-D Hudbu maji opravdu dobrou. Oblibena: http://www.youtube.com/watch?v=Zt7midlu790OdpovědětVymazat Tezka klasika, u ktere jsem utracel veskery svoje kapesny v prizemi obchodniho domu Kotva, kde tesne pred 1000 revoluci byval hraci automat pro ctyri.OdpovědětVymazat


source: CulturaX

text: Rozhledna Sokolí vrch - otevírací doba, vstupné, info, foto, počasí Jedna z nejmladších českých rozhleden stojí od 1. května 2004 na Sokolím vrchu, nedaleko od jeho vrcholu. Foto: M Děčín, Wikipedia, lic. CC BY-SA 4.0 50°46'49.726"N, 14°16'16.026"E Jedná se o železobetonový stožár o výšce 51 metrů s vyhlídkovou plošinou o dvacet metrů níže. Vystoupat k vyhlídce po obvodovém točitém schodišti se ale rozhodně vyplatí, pohled do okolí je skutečně impozantní. Z kruhového krytého ochozu spatříte za dobré dohlednosti Děčínský Sněžník, Ještěd, hrad Bezděz, nebo třeba TV vysílač v Drážďanech a Bukovou horu u Ústí nad Labem. Investorem stavby vyhlídkového bodu byla společnost T-Mobile, která tuto technickou stavbu využívá pochopitelně jako vysílač.