source: wikipedia

text: Hudba je organizovaný systém zvuků produkovaný člověkem a určený pro lidské vnímání; oproti řeči, která slouží především k dorozumívání, je cílem hudby především estetické působení. Kvalitu, funkci a estetické působení hudby určuje výběr zvuků (v člověkem slyšitelném rozsahu), jejich rytmické členění a jejich uspořádání. Osoba provozující hudbu je hudebník, lidově též muzikant. Výrazem hudba se někdy označuje také hudební těleso, orchestr (Posádková/vojenská/městská hudba xy). Estetické působení hudby se plně uplatňuje pouze v rámci historicky proměnných pravidel a dobového vkusu. Odborná disciplína, která zkoumá hudbu obecně, vše, co je s ní spojené a zvláště tyto společenské souvislosti, se nazývá muzikologie nebo též hudební věda. Ta je zaměřena zvláště na západní klasickou hudbu a hudbu jako obecnější jev studují spíše sociální vědy jako kulturní antropologie, etnologie, kulturologie, kulturální studia či sociologie. Většina antropologů a kulturologů hudbu považuje za antropologickou konstantu, tedy něco, co se vyvine v každé společnosti (doposavad byla hudba zaznamenána i u všech izolovaných kmenů), a co patrně vzniklo již na počátku lidské kultury. Předpokládá se, že hudba nebyla původně samostatným kulturním jevem, ale rozvíjela se ponejprve v rámci náboženství, respektive magicko-náboženských rituálů. K tomu alespoň poukazuje studium přírodních národů. K první výraznější separaci hudby a náboženství patrně došlo v antické civilizaci, pospolu se sekularizací divadla. Ještě na počátku středověku měla hudba ovšem především náboženský význam i v evropské kultuře, nakonec ale zde došlo k osamostatnění, což dalo vzejít klíčovému jevu dějin hudby, tzv. západní klasické (vážné) hudbě. Ta ovlivnila i jiné kultury, spolu s evropskou kolonizací a rozvojem moderní civilizace a globalizace, jakkoli si některé kulturní okruhy uchovaly velmi svébytné vlastní tradice, které pohlcení západní hudbou dlouho vzdorovaly (např. Japonsko). Na začátku 20. století došlo k dalšímu velkému přelomu, kdy byla vážná hudba vytlačena z hlavního proudu jazzem a začala se psát nová tradice, jejímž hlavním směrem se stalo to, co bývá nazýváno populární a rockovou hudbou. Etymologie Slovo hudba je odvozeno od „housti“ (odtud „housle“, „hudec“) a původně označovalo hru na strunný nástroj; vedle něj ve staročeštině ústrojně žila i „piščba“ (odtud „pištci“) a „trúbenie“ (odtud „trubači“). Naproti tomu univerzálně evropský tvar vycházející z řeckého „músiké techné“, tj. umění, řemeslo Múz (významem mířící původně k hudbě a lyrické poezii), který přes latinské „musica“ dospěl v angličtině k „music“, ve francouzštině k „la musique“ a k německému „die Musik“, se v češtině posunul do pokleslého významu jako součást hovorové řeči. Setkáváme se s ním v základě slov jako „muzika“, „muzikant“, zatímco významovou svátečnost na sebe strhlo slovo „hudba“. Hudba jako umění Technicky vzato je jistě možno hudbu provozovat zcela individuálně, ale především je společenským, kulturním jevem. Velmi dlouho byla vázána na ritus a za samostatné umění, jehož prostředkem jsou převážně tóny, ale i jiné zvuky a slovo, byla uznána poměrně pozdě. Patří téměř ke každé komunitě jako její společné dědictví. U přírodních národů ji nalézáme v úzkém spojení s tělesnými aktivitami (tanečními a rituálními), v kulturně vyspělé Evropě dal její rozvoj navíc impulzy pro zhotovování důmyslných hudebních nástrojů. Její nejvyšší hodnoty jsou svázány s pojmem vážná hudba, která z euro-atlantického okruhu postupně přesáhla během 20. století do kulturních míst celého světa. „Je to zřejmě to nejneslýchanější, nejpůvodnější a opravdu nejzázračnější, co kromě vědy naše západní civilizace vytvořila“, píše filozof Karl Popper v autobiografické knize Věčné hledání. Teorie o vzniku hudby Existuje mnoho různých teorií o vzniku hudby, ale žádná nebyla přijata obecně. Vzhledem k tomu že na rozdíl od ostatních druhů umění se u hudby nelze příliš spolehnout na přímé důkazy, jsou tyto teorie nutně částečně spekulativní. Existují následující názory: Hudba vznikla pro kooperaci v boji a pro výchovu v rodině. Hudba vznikla jako doprovod společné práce a za účelem socializace. Rytmická složka hudby pomáhá udržovat pracovní tempo. Hudba se (podle starověké domněnky) vyvinula napodobováním přírodních zvuků, například zpěvu ptáků. Její povaha je tedy mimetická. Pro tento pohled hovoří pojetí hudby v některých primitivních kulturách. Hudba se vyvinula společně s řečí (nebo je jako jakýsi prajazyk). Tato teorie je založena na povaze tzv. tónových jazyků (například čínština), kde se význam vyjadřuje velkou měrou pomocí melodie. Hudba se postupně oddělila z celku společného slavení a rituálů, který zahrnoval vedle hudby ještě tanec a řeč. Ačkoliv pro žádnou z těchto teorií neexistují nezvratné důkazy, je třeba si uvědomit, že se navzájem nevylučují. Důvodem odlišného pojetí hudby v různých kulturách může být také právě rozdílný zdroj jejího vzniku. Vnímání, zda hudba je veselá či smutná, může být kulturně podmíněno. Libozvučnost je spíše sociální konstrukt a není vrozená. Hodnocení hudby tak podléhá stereotypům. Podle několika rozsáhlých výzkumů roste v posledních desetiletích podíl "štěstí" a tanečnosti na úspěchu skladeb, zároveň však takových skladeb spíše ubývá. Hudba však, oproti tradovanému mínění, nepůsobí zlepšení jazykových a matematických schopností. Druhy hudby Hudba se dá dělit do kategorií podle různých kritérií. Mezi nejčastější dělení patří následující: Podle vztahu ke spiritualitě: Duchovní – váže se k rituálu, liturgii, náboženství Světská – zahrnuje ostatní témata, náměty, spadá sem hudba koncertantní, milostná, taneční Podle původu: Umělá – je výsledkem práce konkrétního jednotlivce či skupiny Lidová – autor zde není znám, tato hudba se samovolně časem dotváří a mění Podle záměru autora: Artificiální (umělecká) – autor se snaží do hudby vložit vysokou uměleckou a estetickou hodnotu (např. J. S. Bach, W. A. Mozart, Franz Liszt, Fryderyk Chopin) Nonartificiální (neumělecká) – autor se nesnaží o vysoké umělecké a estetické cíle (jejím účelem je zabavit publikum) Tyto kategorie jsou orientační, a nejsou proto striktně oddělené, naopak se často vyskytují i jejich kombinace, například lidová duchovní hudba (gospel). Moderní hudba podle hudebního žánru: rock metal hardcore punk techno dubstep pop hip hop jazz Nové hudební styly vznikají mnohdy jako opozice ke stávajícím stylům. Definice hudební vědy Muzikologie je vědou o hudbě. (Willy Apel, Harvard Dictionary of Music, Cambridge 1969, s. 473). Hudební věda je věda o hudbě..., je tou oblastí vědy, která se zabývá získáváním a systematizací poznatků vztahujících se na hudbu (Glen Haydon, Introduction to musicology, Chapel Hill 1941, s. 1) Pod hudební vědou sdružujeme dnes ve všeobecnosti a) akustiku, b) tónovou fyziologii a tónovou psychologii, c) hudební estetiku, d) hudební teorii a e) hudební dějiny (Ludwig Schiedermeier: Einführung in das Studium der Musikgeschichte (Bonn 1947, s. 1). Hudební vědec se zabývá hudbou, bez ohledu na to, zda pochází z ústní nebo písemné tradice, se vším, co může osvětlit její lidské vazby... poznatky hudebního vědce musí pokrýt všechny disciplíny, které tato kniha popisuje, a to přes celý dějinný průběh hudby. Ve svém výzkumu se hudební vědec samozřejmě zaměřuje na jednu nebo více disciplín. Hudební vědec je především historikem ..., přičemž včera přednesená hudba je součástí dějin.(Harrison – Hood – Palisca: Musicology. New York 1963, s. 116, 119). Dějiny hudby Klasická hudba Za středověkou hudbu bývají označovány již počátky hudby křesťanské, silně ještě spjaté s antikou. Příkladem může být Hilarius z Poitiers (310–368), který využíval čtyř základních řeckých stupnic podobně jako písně, které byly zpívány v pohanských chrámech a na scéně světských divadel, avšak psal k nim křesťanské texty. Významným mezníkem vývoje hudby v raném středověku bylo, když dal papež Řehoř Veliký (540–604) kodifikovat a kanonizovat několik stovek liturgických zpěvů a nařídil, že při bohoslužbách je smějí zpívat jen vycvičení a vzdělaní kněží, a že liturgický zpěv musí být jednohlasý a bez doprovodu hudebního nástroje. To nadlouho zastavilo vývoj evropské hudby, nicméně přivedlo k dokonalosti jednu linii, zvanou gregoriánský chorál. Jednohlasnost byla přísně dodržována až do 11. století, kdy se prosadil vícehlas, což způsobilo hudební revoluci. Gregoriánský chorál je dnes znám právě ve své vícehlasé podobě. Období rozvinutého vícehlasu (od 12. do prvních desetiletí 14. století) se nazývá ars antiqua. Posledním obdobím středověké hudby je tzv. „nové umění“, tedy ars nova, jehož nejvýznamnějším přínosem je svěží melodika, rozmach instrumentace, rytmu, větší zájem o vertikální vztahy tónů a výrazný pokrok v notaci. Dochází k emancipaci a rozvoji harmonie, jakožto plnohodnotné součásti základních hudebních atributů. Vedle této oficiální linie existovala ovšem i lidová duchovní píseň a lidová světská píseň. Renesanční hudba (zhruba 1400-1600) navázala na antiku důrazem na harmonii a konsonantností, tedy vzájemným provázáním všech částí díla. Typickou se stala polyfonie. Hudba začala sloužit k mnohem osobnějšímu vyjádření skladatele, již se nemusel držet tolik náboženské tematiky, ani přísných pravidel gregoriánské epochy. Celou epochu, hudbu nevyjímaje, ovlivnil vynález knihtisku. V hudbě umožnil mnohem větší a rychlejší šíření notací po světě. Nejvýznamnějším autorem epochy byl Giovanni Pierluigi da Palestrina. Barokní evropská hudba oproti renesanční zesložitěla. Typickou se stala zpěvnost a emocionální působivost – hlavním úkolem barokní hudby je přenášet pocity na posluchače. Je charakterizována použitím komplexu tonálního kontrapunktu a použitím basso continua, neboli souvislé basové linky. Ve vícehlasé vokální skladbě canzona se formovaly počátky sonátové formy, stejně jako formálnější představa o variacích. Tonalita dur a moll jako prostředek pro zvládnutí disonance a chromatismu v hudbě nabývají plného tvaru. Nejdůležitějšími autory byli Johann Sebastian Bach a Georg Friderich Händel. Následující klasicistní hudbu označují hudební odborníci většinou za zklidněnější, racionálnější a hravější oproti hudbě barokní. Velký rozvoj zaznamenalo hudební divadlo, především žánr opery, zejména vzrostla popularita opery buffa. Jako zcela nová hudební forma vznikla symfonie. Rozvinula se forma koncertů pro sólové nástroje a orchestr, buď komorní nebo symfonický. Klasiky klasicismu jsou především Wolfgang Amadeus Mozart a Joseph Haydn. Ludwig van Beethoven je buď vnímán jako ten, kdo klasicismus uzavírá, nebo jako ten kdo otevírá éru novou, romantickou. Romantici začali věnovat velkou pozornost melodické linii, vsadili na velkou emocionalitu, rozbili tradiční harmonii a více než kdy předtím začali čerpat motivy z lidové hudby. Hudba se stala více chromatickou, disonantní a tónově barevnější, s napětím (s ohledem na přijaté normy starších forem) při nárůstu počtu předznamenání. Výsledkem byl hudební romantismus, často spojený s nějakým literárním motivem, který hudba měla zpracovávat, ilustrovat, rozvíjet (tzv. programní hudba). Rozvíjela se v součinnosti s moderním nacionalismem a stala se základem národních kultur. Obrovskou roli začala hrát opera, symfonie a balet. K nejdůležitějším autorům patří Giuseppe Verdi, Gioacchino Rossini, Richard Wagner, Richard Strauss, Bedřich Smetana, Antonín Dvořák, Hector Berlioz, Franz Schubert, Petr Iljič Čajkovskij, Frederyk Chopin, Robert Schumann, Felix Mendelssohn-Bartholdy, Ferenc Liszt, Johannes Brahms a Gustav Mahler. Modernistická hudba je definována rozbitím některých tradičních struktur, jako je tonalita, metrický systém apod. Muzikologové hledají počátek modernistického průlomu buď v impresionismu, který reprezentovali nejčistěji Claude Debussy a Maurice Ravel, anebo až na konci 19. století, u Richarda Strausse, zejména v jeho Donu Juanovi (1888), a zejména pak v pozdních pracích Gustava Mahlera. Zatímco u těchto autorů se dá hovořit o koketérii s rozbitím starých forem, autoři jako Igor Stravinský (dvanáctitónová hudba) nebo zejména Arnold Schoenberg (atonalita) si toto rozbití pak dali přímo jako program. Dalšími významnými autory první vlny modernismu byli Béla Bartók, Leoš Janáček, Jean Sibelius, Dmitrij Šostakovič či Sergej Prokofjev. Později to byli Alban Berg, Anton Webern, John Cage, Aaron Copland, Bohuslav Martinů nebo Erik Satie. Populární hudba Ač se modernisté domnívali, že přinášejí revoluci, skutečnou revolucí v kulturních dějinách světa byl nástup mnohem uvolněnější a jednodušší hudby na konci 19. a na začátku 20. století. Na konci 19. století vznikl v černošských komunitách ve Spojených státech ragtime, specifický způsob klavírní hry, s pravidelným rytmem v polkovém či pochodovém tempu s oktávovým basem na těžkých dobách a s bohatě synkopovanou melodií. Synkopa pochází z africké hudby, je to rytmicko-metrický útvar, který ozvláštňuje pravidelný průběh hudební fráze. Na jihu USA vzniklo ve stejné době blues, zesvětštěním náboženských písní amerických černochů – gospelů a spirituálů. Blues se od nich odlišilo sázkou na sólový zpěv namísto sborového a melancholičtější náladou. Spojením vlivu ragtimu a blues vznikl jazz. Převzal synkopický princip z ragtime, houpavé frázování (neboli shuffle) z blues a přidal improvizaci. Vznikl na počátku 20. století, taktéž v černošských komunitách ve Spojených státech. V New Orleansu vznikla jedna ze základních odnoží jazzu, často zvaná též původní jazz, tzv. dixieland. Mnohem vlivnější verzí se stal ale swing, který se rozšířil ve 20.-30. letech a hrály ho tzv. big bandy. Popularita souvisela s tím, že se na tuto hudbu již dalo tančit. Swing navíc přijali i američtí běloši, jako posluchači i jako hudebníci. Od 40. let se jazz začal vyvíjet k novým, složitějším verzím (nejprve bebop, posléze free jazz ad.), ale ty již nesehrály tak zásadní společenskou roli. K nejznámějším jazzmanům patří Louis Armstrong. Souběžně s jazzem se vyvinuly i styly populární hudby, které vycházely z bělošských, nikoli černošských kořenů. Byly to zejména dechová hudba, folk a country. Country má kořeny v hudbě 18. století zvané old-time music, což byla lidová hudba zvláště irských, anglických, ale i jiných evropských přistěhovalců do severní Ameriky, pro niž bylo typické mj. užití banja, houslí, foukací harmoniky nebo jódlování, a která má možná kořeny až keltské. Tato tradice byla na jihu Spojených států skloubena s postupy blues a vzniklo americké country, zpočátku často zvané též hillbilly a provozované v barech zvaných honky-tonk. Country bylo od počátku koncipované jako hudba taneční, čímž se odlišuje od silně spjaté větve, kterou můžeme nazvat folk. Folk, či folk revival, se začal rozvíjet zhruba ve 30. letech 20. století. Představiteli byli spíše individuální umělci, takzvaní písničkáři, často vystupující jen s kytarou a foukací harmonikou, kteří využívali tradičních popěvků a někdy i textů, ale stále více do textů vkládali i osobní poselství, často politická, což souviselo s velkou hospodářskou krizí, která vypukla roku 1929. Zpočátku byli tito folkaři často přímo spojeni s americkým odborovým hnutím. Na konci 50. a na začátku 60. let na toto dědictví navázala nová generace mladých umělců, kterým se nakrátko podařilo stát se nejpopulárnějšími umělci své doby, než je porazil rock. Symbolem této vlny byl především Bob Dylan. V 50. letech zahájil revoluci rokenrol. Vstřebal vlivy blues, soulu, boogie-woogie (taneční verze blues), jazzu, folku i country, neboli, obecně řečeno, smísil tradici bělošské a černošské hudby v USA. Jeho šíření bylo podmíněno především rozvojem rozhlasu, gramofonových desek a jukeboxů. Ikonickým nástrojem stylu se pak stala elektrická kytara vynalezená již v roce 1932, avšak široce využívaná právě až od 50. let. Symbolem rokenrolu se stal Elvis Presley. Rokenrol stál u zrodu větve populární hudby, která se nazývá rock. Jeho mezníkem bylo zejména originální uchopení rokenrolové inspirace v Británii, které zosobnily zvláště skupiny The Rolling Stones a The Beatles. Od konce 60. let pak v rocku začalo docházet k různorodé stylové diferenciaci, avšak u publika úspěchu dosáhl zejména glam rock reprezentovaný například skupinou Queen. S ním začaly polemizovat mnohem tvrdší styly jako heavy metal, hard rock, nebo punk. V 80. letech zjemnění přinesla nová vlna (zejm. Depeche Mode) či alternativní rock (U2). 90. léta 20. století inovovala zejména grungem (Nirvana), britpopem (Oasis) a pop punkem (Green Day). 90. léta přinesla také vlnu rapu a hip hopu. Populární hudba měla ještě jeden, v zásadě samostatný zdroj. Lidové hudební divadlo, především operetu, vaudeville, varieté a muzikálové divadlo. Svébytné postupy se začaly rozvíjet též v souvislosti se vznikajícím filmem. Spojením této tradice se swingem vznikla ve 30.-40. letech pop music, v základní podobě nazývaná tradiční pop či easy listening. Jejím symbolem je zvláště Frank Sinatra. Druhý mohutný proud pop music vychází z R&B, funku a soulu. Povětšinou se mu věnovali černošští američtí zpěváci a nejznámějším z nich se stal Michael Jackson. Třetím proudem pop music je to, co lze nazvat "disco, taneční a elektronický pop". Kořeny disca jsou v undergroundu, ale v 70. letech se styl stal jedním z nejpopulárnějších, jak dokazuje například úspěch skupiny ABBA. Významné inovace přinesl synthpop, hlavní proud pop music tvoří ovšem taneční pop (Madonna, Lady Gaga). Čtvrtým širokým korytem pop music je pak to, co lze nazvat pop rock, tvořený popovými umělci, kteří načerpali inspiraci v rocku a folku (Bon Jovi). Ve 21. století začalo sehrávat velkou roli spojení popu a hip hopu a také tzv. indie pop (Lana Del Rey, Sia, Billie Eilish, Ellie Goulding apod.). Existují také velmi osobité národní či lokální tradice populární hudby, např. francouzský šanson (Édith Piaf), latin pop, j-pop apod. Některé styly rocku či popu časem vytvořily svůj vlastní hudební a subkulturní svět a jsou vnímány jako samostatné, zejména metal, elektronická hudba a hip hop. Odkazy Reference Související články Dějiny hudby Hudební teorie Hudební terminologie Hudební žánr Seznam hudebních nástrojů Seznam hudebních pojmů Seznam hudebních skladatelů Seznam hudebních stylů Seznam hudebních symbolů Seznam hudebních teoretiků Seznam hudebních vydavatelství Seznam hudebních zkratek Dynamika (hudba) Harmonie Hudební aranžmá Interval (hudba) Kadence Metrum (hudba) Notová osnova Takt (hudba) Tempo Tónika Transpozice Externí odkazy Hudební terminologie Sedm svobodných umění


Atelier d'Esthétique je krásné místo uprostřed Královských Vinohrad. S naším promo kódem čerpejte slevu 20 %!


Všichni, kdo si Amigu pamatují, ji mají asociovanou především s hrami. Není divu. Po napojení na televizi a vložení diskety se z toho stala hrací stanice a mnoho lidí ji dokonce považovalo dlouhou dobu za herní konzoli (na čemž stavěla jediná Amiga konzole - CD32). Tím se pomaličku dostávám k jadérku věci. Zastaralý koncept počítal s výstupem pouze na specializovaný monitor (schopný zobrazovat "televizní" signál) nebo na televizi (SCART, kompozit nebo RF anténa). To jsem samozřejmě notně zbagatelizoval (rozebírat problematiku horizontální frekvence a prokládání obrazu j 1000 e na dlouho), ale jde o to, že standardní PC monitor, který převládal již v té době, není schopen výstupní signál z Amigy detekovat. To by nemuselo vadit, protože televizi má doma každý a hry byly na televizní rozlišení stavěné. Ale co na práci? Dělat třeba grafiku ve směšném 720x576i? Psát texty či skládat hudbu u televize a nechat si vypálit sítnici? To opravdu nejde. Dřív to teda šlo, ale se zvyšujícím se standardem zobrazení PC převzalo otěže a nechalo Amigu daleko za sebou. Mimo profesionální studia s patřičným vybavením přestala Amiga stačit. A přitom díky otevřenosti systému je možné Amigu provozovat v prakticky libovolném screenmodu, třeba v 1280x512 (a to není zdaleka maximum) - ten je ovšem na televizi nepoužitelný. Řešení se nakonec našlo. Dokonce několik. Jedna z prvních možností je připojení grafické karty. Ta musí být dělaná přímo na Amigu. Grafická karta ignoruje čip na desce Amigy a generuje vlastní signál. Ejhle, to je krása, to jsou barvy, to je stabilní obraz - s výstupem na klasický PC monitor. Jak jsem ale psal výše, tyto karty jsou drahé, nedostupné a navíc- neběží na nich většina her, které byly psané pro čip na desce. Ještě zajímavějším řešením je koupě zařízení zvané Mediator, které obsahuje PCI sloty (ano, ty samé, co PC) a do nich vložit některou z podoporovaných PCI grafických karet, známých z PC - velkou službu odvedla třeba VooDoo3. Toto řešení je ovšem také dost drahé (samotná grafická karta je ale za hubičku) a problém s hrami přetrval. Mnoho Amigistů pak mělo dva monitory - jeden na práci (grafická karta) a druhý na hry (interní čip). A to jsem ještě neuvedl, že takovéto řešení se nevejde do klasického case Amigy a je nutná přestavba do toweru. Zkrátka - není to úplně ono, i když to v zásadě funguje. No co, říkáte si, televizi má dneska přece doma každý. Třeba LCD televizi, ty mají SCART, tak v čem je problém? Nebudete tomu věřit - při napojení na SCART je potřeba zesilovač signálu (není pravidlem, ale u mé televize a Amigy to jinak nejde prostě), což je obyčejná 1,5 V baterka, ale je to operace navrch. Zbylo mi tedy jen napojení na kompozitní kabel (klasický žlutý cinch) a to je kvalita obrazu opravdu nevalná. Navíc dost LCD televizí disponuje pouze 6ti bitovým převodníkem na barevný kanál místo 8bit, což je znatelná degradace kvality barev. A hlavně - ani jedno řešení nepočítá s nějakým vyšším rozlišením, stále je to prostě PAL a hotovo. Jako nouzovka dobré, ale oči máme jenom jedny, že? Porovnejte při nejbližší příležitosti výstup třeba z Playstation 3 skrz kompozitní kabel versus HDMI - o takovém rozdílu tady hovoříme. Stále to ale není konec. Jedno řešení jsem si nechal nakonec, ačkoliv je historicky asi nejstarší. Jde o takzvaný scandoubler. Co dělá? Vezme signál z Amigy (horizontální frekvence 15,5 kHz) a zdvojnásobí jeho frekvenci (31 kHz) - a tento výsledek posílá na PC monitor, který už frekvenci vidí a zobrazí. Heuréka? Ne tak docela. Samotná frekvence není jediný problém. Horší jsou prokládané řádky - interlace - který je na televizi standardem, ale PC monitory nic takového nemají. Dochází tedy k emulaci prázdných řádek a ve výsledku - je to alchymie, která způsobila, že i velice drahé scandoublery neměly uspokojivé výsledky. A také si uvědomme, že televizní PAL výstup má vertikální frekvenci 50 Hz a většina LCD monitorů / televizí funguje až od 60ti... Ovšem je to patrně nejlepší řešení z hlediska zachování originálního výstupu, protože jde o obraz generovaný přímo čipem na desce (tj. zobrazí se vše - hry i software v operačním systému), přitom je možné přepínat dle potřeby rozlišení a barvy. Indivision 1200 AGA je interní scandoubler. Za 3600 Kč (děsná pálka, já vím, kolik jsem už jen do té Amigy nacpal...) jsem si koupil malou destičku s paticí, která slibuje nejvyšší kvalitu násobení frekvence, odstranění problémů s prokládáním a to vše s výstupem 62,5 Hz a vyšší. Zní to jako sen. A svým způsobem i je. Instalace je jednoduchá. Otevřel jsem Amigu, sundal stínící plech (ten se prakticky nedá již vrátit zpátky, leda by se do něj vyřízla díra na scandoubler, ale to v zásadě nevadí) a samotnou destičku nasadil paticí na čip Lisa, který má na starosti zobrazování grafiky. Modří už tuší - aniž bych jakkoliv narušil stávající výstup (toho času na kompozitní kabel), samotný scandoubler přejímá signál přímo z čipu, interpretuje jej vlastní cestou a dodává druhý výstup s identickým obrazem ale novou frekvencí na PC monitor - připojený klasickým VGA kabelem. A už jsem vám říkal, jakou mám smůlu? Já mám děsnou smůlu, když jde o tyhle věci. Nevím, jestli je to nějaká špatná aura nebo co, ale kdykoliv jsem něco dělal s výstupem livobovolného počítače na libovolný monitor, dostal jsem se do řádných šlamastyk, které ne vždy skončily dobře (moje peripetie s Playstation 2 bych mohl popisovat hodiny). A tak trochu jsem se připravoval na to, že to aní tentokrát nebude snadné. A nebylo. I když musím předeslat, že to nebylo přímo scandoublerem, ale spíše souhrou okolností. První nacvaknutí (s trochou potu), napojení kabelu na LCD televizi Samsung a zapnutí Amigy se nestalo nic. Dobrá zpráva - televize hlásila nerozeznaný signál, nikoliv žádný. To byla dobrá zpráva. Odpojil jsem od PC LCD monitor a zkusil jsem to s ním. Huhu - něco z toho leze! Ale teda ty barvy - cože? Po chvilce pocení a experimentování jsem se odhodlal k na první pohled šílenému kroku. Prstem přitlačit samotný scandoubler více k čipu. A přineslo to své ovoce - barvy se okamžitě daly do správných hodnot. Vypnul jsem Amigu a kontroloval čip. Na první pohled seděl dobře, ale pak jsem si všimnul, že není zcela vodorovně položený - rovnoběžný se základní deskou Amigy. Takže došlo k vycvaknutí destičky (HODNĚ POTU, ten zvuk bych vám nepřál slyšet), očištění čipu Lisa a jeho okolí a opětovnému nacvaknutí. A to bylo ono. Nyní moje Workbench vypadají takto: Čili naprosto fantasticky. Nedalo mi to a opět zapojil LCD televizi. Opět žádná reakce. Takže co jsem si vyvodil? Výchozí nastavení scandoubleru má 62,5 Hz při rozlišení 800x600. To je asi ten problém - takto nízké rozlišení moje televize patrně nedetekuje (ačkoliv jsem byl mnohokrát před koupí ujišťován, že to bude v pořádku). Není ale důvod házet flintu do žita - výrobce dodává software, kde lze výchozí nastavení přepnout na 1024x768 a dokonce na 1280x720 - což je naprostá bomba (pokud to bude fungovat). Do tohoto rozlišení se teprve pasuje rozlišení Amigy. Například standardní PAL (720x576) je poměrně blízký 800x600, takže to vypadá opravdu makabrózně, skoro se mi dere na rty "digitálně" ;). Zkoušel jsem spouštět nějaké hry a dema. Všechno dokonale ostré, barvy syté, jako nikdy předtím. Černá je opravdu černá, moje oko může konečně spočinout. Ale ultimátní test přišel až posléze. ADoom v rozlišení 1280x512 (pochopitelně hra jede stále v 320x240 - tj. jde o pidiokno) v multitasku s Workbench ve stejném (no mohl jsem dát jiné ;) rozlišení (neřešme, že jde o downscale do 800x600). A bratru - tohle je síla Amigy: Závěrem tedy - musím upgradovat samotný scandoubler, aby mi to házelo více, než jen 800x600 (a to i kvůli vyšším rozlišení Amigy, tak kvůli televizi), ideálně 1024x768 (i když to široko 399 úhlé "HD" rozlišení asi bude taky sexy) a do samotných Workbench nasypat nové volby rozlišení (tuším typy monitorů) - pak bude výstup naprosto geniální a bezchybný. Zápor jsem našel jenom jeden. Není to cena, proti očekávání, protože takto univerzální a soběstačné zařízení má mnohem vyšší cenu. Není to ani bracket na uchycení portu - to si dořeším sám nějak. Ale prostě - při startu Amigy je to nejvíce patrné - jakoby tam byl nějaký celoobrazovkový šum, způsobený patrně nedostatečným stíněním. Jakmile ale naskočí barvy, není to poznat - pouze při celoobrazovkové jedné barvě a hodně zblízka. Jde o mikroskopickou daň za to, že moje Amiga umí konečně to, co měl Commodore implementovat před patnácti lety. Třikrát sláva! P.S.: Alespoň vidíte, že i jako zarytý Amigista vidím v Amize hodně much, prostě nespokojený hráč 1000 ;). P.S.2: Omluvám se za některé technologické mumbo jumbo, nechtěl jsem se pouštět do detailního rozboru problematiky, ale pokud tam někdo najde výrazný nesmysl, ozvěte se mi a já to opravím, díky!


Byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) | TISCALI, s.r.o. Aktuální nabídka byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) než Vás někdo předběhne. Kategorie byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný. Levné byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) Právě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 5+1 Rosice (Brno-venkov), a to byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov), pronájem bytu 5+1 Rosice (Brno-venkov), dražby bytů 5+1 Rosice (Brno-venkov). Pokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej bytů 5+1 Rosice (Brno-venkov) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 5+1 Rosice (Brno-venkov), byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov), pronájem bytu 5+1 Rosice (Brno-venkov), dražby bytů 5+1 Rosice (Brno-venkov). Je možné, že v lokalitě Rosice (Brno-venkov) nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Rosice (Brno-venkov) na prodej nebo byty na prodej Rosice (Brno-venkov). Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Rosice (Brno-venkov) použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Rosice (Brno-venkov) případně byty Rosice (Brno-venkov). Nehledáte byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) ? Pokud jste v této kategorii byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících : Další lokality v okolí byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov) Pro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov). Určitě lépe naleznete byty 5+1 na prodej Rosice (Brno-venkov), který hledáte.


Dobrý den, je mi 16 let a už me asi 4 měsíce trapi vyprazdnovani. Kdyz jdu na záchod strasne to reze a tece i dost krve. Byla jsem chirurgii a doktor mi rekl, ze mam az moc velkou hygienu a nedokazu si tam vytvořit ten maz co ma u konečníku být, dali mi mast a to je vse. Vubec mi to nepomáhá. Nejsem... Zobrazit více


20. 2. 2017 Nioh Je to jako když vezmeš roky zkušenosti studia Team Ninja s jejich Ninja Gaiden, které mají kořeny ve starých a absurdně náročných hrách na osmibitech. Přidej komplikovaný, ale propracovaný a do hloubky promyšlený soubojový systém, který si s ničím nezadá s tou nejlepší produkcí Capcomu (Street Fighter, Monster Hunter). Vynásob stylem pojetí ála Demon's Souls - ale je to implementované tak nějak "samozřejmě", nad tím se už přece dneska nikdo v té záplavě *Souls her nepozastsavuje - už je to uznaný, soběstačný žánr her. Umocni to skutečně precizním ovládáním, které zkrátka vyžaduje hodně pozornosti a soustředění. A tetracuj loot systémem jako třeba z Diabla. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


#GVP50 - Prague.eu út 12. 6. 2018 – so 15. 9. 2018 Výstava k 50. výročí vzniku Gymnázia Na Vítězné pláni představuje historii a vývoj jednoho z nejlepších pražských gymnázií. Koncept výstavy i celou realizaci si gymnázium zajišťuje samo, přičemž se na ní mimo vyučující podílejí i stávající studenti, bývalí absolventi a ostatní zaměstnanci školy.


Včera to bylo poprvé, co jsem si zahrál deskovou hru Dune na motivy stejnojmenné knihy Franka Herberta, kterou není třeba představovat. Byl jsem přizván do hry, jako šesté kolo od vozu, neboť v šesti je hra nejlepší. Na Boardgamegeek má hra hodnocení "pouze" 7.65, avšak je na slušném 64ém místě v žebříčku. To je na hru z roku 1979 dobrý výkon. Ale není divu - hru publikovali Avalon Hill. Odpovídá tomu i komplikovanost hry, rozhodně je docela těžké udržet z počátku všechna pravidla a výjimky. Ono totiž vlastně nic jiného, než výjimky z pravidel, hra neobsahuje. Základním herním prvkem je šest stran, klanů, které se snaží získat kontrolu nad planetou Duna. Jde o Atreidy, Harkonneny, Fremeny, Guilda, Císař a Bene Gesserit. Vtip je v tom, že každý z nich má diametrálně odlišný styl hry, přestože cíl mají všichni stejný - získat kontrolu nad třemi městy z celkového počtu pěti. Postup se ale liší. Hrací plocha je rozdělena jednak na jednotlivá území - písečná, kamenná, dále pak města a severní pól. Na každém území spí spolu stát pouze jednotky maximálně dvou stran - což pak vyústí v konflikt. Druhé dělení je po vý 1000 sečích - sektorech. Tyto sektory slouží k pohybu písečné bouře, která smete všechno v poušti. Bouře se pohybuje po náhodných skocích okolo mapy a i když je několik způsobů, jak se jí bránit, jde o jeden z nejdestruktivnějších prvků hry. Bouře má ještě jednu funkci - podle toho, ke komu je bouře nejblíže, se určí pořadí hráčů v tahu, pořadí vyhodnocování bitev a také jde o rozhodující prvek v případě remízy na válečném poli (což mimochodem způsobilo vítězství v naší partii). Na začátku tahu se vždy určí, na jakém území se objeví koření. Koření je zde univerzální platidlo, byť těžba není rozhodně jediný zdroj příjmů. Každopádě je objevení koření jeden z hlavních motivů vyslat svoje jednotky do pole. Hráči mohou posouvat svoje jednotky o jedno území jakýmkoliv směrem, mohou je převážet ornikoptérami třikrát dále, ale také si je mohou nechat přivážet z vesmíru kosmickou lodí ze svých rezerv, za což se ale platí. Na konci tahu se pak vytěží koření podle toho, kdo území s kořením dobyl. Avšak samotné vítězství nic nemusí znamenat - jedna jednotka vytěží maximálně dvě koření, takže pokud vám tam po bitvě zůstanou dva panáčci, je celkem fuk, kolik koření je okolo vás. To tam zůstane až do doby, kdy jej někdo vytěží v příštím tahu, dokud se neprožene písečná bouře nebo dokud nepřijde červ. Mezi kartičkami s kořením se totiž vyskytují i karty s červem, který automaticky vyhladí území, kde se naposledy koření vyskytlo. Je to náhodný prvek, který zkřiví tvář i aktuálnímu vítězi v dané oblasti. Když se na jednom území objeví dva soupeři, dojde k boji. K boji jsou potřeba jednak akční karty (dva druhy útočných, dva druhy obranných, nějaké hluché a nějaké speciální), kterých může hráč držet maximálně čtyři a do boje nasadit nejvíce jednu obrannou a jednu útočnou. Dále pak do bitvy může poslat hrdinu, který znatelně posílí stávající jednotky. Je však možné ale hrdinu otočit proti soupeři a to pomocí kartičky "zrádce", kterou ale musíte tipnout. Poslední prvek je pak kolečko, na kterém si hráči nastaví, kolik jednotek do boje pošlou - tedy počet jednotek, který jim chcípne i v případě, že bitvu vyhrají. Tohle je důležitý prvek, jelikož se tím určuje, kolik jednotek zůstane v městě, u koření nebo prostě v poli. Poražená strana samozřejmě přijde o všechno. Akční karty, které jsem zmínil výše, jsou posledním prvkem základních herních pravidel. Vylosuje se šest karet, otočí se obrázkem na stůl a spustí se aukce. Kdo nabídne nejvíce koření, získá kartu. Není samozřejmě nutné vždy nakupovat, také je maximální počet karet v ruce 4. Avšak krom zbraní a obran jsou k dispozici speciální karty, které dokážou zamíchat partií. Takhle jsem se pokusil stručně naznačit, o co ve hře jde. Nezní to blbě, což? Ale hlavní těžiště je právě v rozdílnosti jednotlivých zúčastněných stran. Zde totiž přichází 1000 výčet výjimek pro jednotlivé strany, které výrazně ovlivňují strategii. Vlastně - bez těchto extra pravidel by Dune nebyla "ta Dune". Atreidé - mají speciální schopnost, že se mohou podívat na kartu s výskytem koření o tah dříve - vědí, kde se objeví koření. Dále se mohou dívat na akční karty, které se zrovna draží - ergo pokud o nějakou kartu Atreid stojí, bude asi dobrá a možná se vyplatí přehodit. Navíc se Atreid může nechat uplatit částkou dohodnutou mezi hráči, že tyto informace sdělí i někomu jinému. Poslední výhodu mají v tom, že se mohou zeptat protihráče během bitvy, jakou akční kartu má připravenou - respektive se může zeptat na cokoliv ohledně bitvy, na co se dá odpovědět "ano - ne". Atreidé mají ze začátku hry některé jednotky již nasazené ve městě. Harkonneni - kdykoliv vydraží akční kartu, dostanou druhou kartu z balíčku zdarma - celkem mohou mít až osm karet. Mají k dispozici rovněž čtyři zrádce do bitev, zatímco ostatní hráči jen jednoho. Pokud vyhrají bitvu, mohou nepřátelského hrdinu zajmout nebo zabít s profitem. Mají některé jednotky od začátku hry nasazené ve městě. Fremeni - objevují se všichni na mapě (koneckonců jsou na Duně doma) v jedné oblasti. Písečná bouře je smete jen z poloviny. Objeví-li se na území červ, Fremeni mají schopnost jej řídit a cestovat jednorázově na jakékoliv místo planety. Pakliže po patnácti tazích hry nejsou obsazená města nebo jsou některé obsazené Fremeny, stávají se vítězi hry. Guilda - kdykoliv libovolný hráč nasazuje nové jednotky z rezerv na hrací plochu (přiváží je z vesmíru), platí právě Guildě poplatek za dovoz. Sama Guilda platí za dovoz vlastních jednotek jenom polovinu, může je umístit na libovolné místo mapy a i stahovat jednotky do rezerv. Pokud po patnácti tazích není jasný vítěz, je vítězem Guilda. Na startu hry mají již nasazené některé jednotky ve městě. Císař - kdykoliv se vydraží akční karta, hráči platí právě Císaři za tento obchod (Císař platí do banku). Na začátku hry nemá na planetě žádné jednotky. Může ale nasadit elitní vojáky s dvojnásobnou silou v počtu až pěti kusů. Jeho síla spočívá ve financích - snadněji vyhraje aukce, spíše podplatí Atreidy za zisk informací o akčních kartách v dražbě. Bene Gesserit - patrně nejzajímavější herní styl. Jednak - hráč si napíše na papír, kdo a kdy podle něj vyhraje hru. Pokud se jeho tip ukáže správný, je to Bene Gesserit, který vítězí. Díky telepatické síle může Bene Gesserit zakázat použití jedné akční karty v bitvě. Na začátku hry má jenom jednu jednotku na severním pólu. Leč hlavní trik je, že jednotky Bene Gesserit smějí jako jediné koexistovat s ostatními na jednom území - tedy může se vyskytnout v místě, kde již další dvě strany své jednotky mají. Říká se tomu koexistence a pokud hráč vyhlásí na daném území tento stav, nedochází ke konfliktu. Může samozřejmě koexistenci zrušit jen jednom území a tam se odehraje bitka. Poslední finta - kdykoliv si kterýkoliv hráč nasazuje jednotky na hrací plán, Bene Gesserit si automaticky přidá jednu svou jednotku, která se lidově řečeno "přisere". Tohle dělá ze hry absolutní bombu. Je zázrak, že se podařilo hru vyvážit při takto rozdílných pravidlech pro jednotlivé hráče, ale kupodivu to funguje. Já jsem hrál první rundu v životě, takže moje taktické možnosti byly nulové. Přesto jsem několikrát zvrátil bitvu ve svůj prospěch správným nasazením hrdiny a zbraní a jednu chvíli jsem kontroloval dokonce dvě města. Teprve nyní, když si retrospektivně přehrávám herní situace, mi docházají katastrofické chyby - jako třeba nepoužití karty, která zakazuje protiháči použít speciální schopnost. Totiž častým doplňováním jednotek do jednoho města se mi tam začali podezřele často přisrávat Bene Gesserit, takže se pak nakrásně stalo, že jsem po jedné bitvě zůstal ve městě se dvěma jednotkami, zatímco okolo mne bylo asi pět "koexistujících" šmejdů. Stejně tak Fremen se honil po jedné části mapy za kořením, aby pak přišel červ, pro ostatní smrtící, se kterým se nechal odvézt přes celou mapu a vyžral koření i tam. Úplně jsem viděl jejich modrá očka, lesknoucí se touhou po koření (přestože figurky byly žluté). A celá tak šaráda okolo aukcí, kde se uplácí ve velkém Atreidi - to má smysl! Ne vždy jsou karty hodnotné, takže když se s Atreidem domluvíme, že za pět koření se smím koukat na karty před aukcí, můžu výrazně ušetřit a pak naopak za potřebnou kartu napálit všechno, co mám. Další mou chybou bylo nerozvážné masakrování jednotek v bitvě. Jedna věc je vyhrát. Druhá věc je udržet. Za jedno kolo jsem mohl oživit z hrobu pouze tři jednotky, přičemž v bitvě jsem přišel třeba o osm (!). V rámci kola můžu z rezerv nasadit kolik chci jednotek, když mám prachy. Ale jednotek je pevně daný počet - dvacet. Takže když jsem hromadně nasadil desítky panáčků, kteří hrdinně padli při obraně města, zjistil jsem, že mi potrvá tři - čtyři tahy, než si je oživím z hrobu. A to je pozdě. Dune je vynikající strategická hra, kde element náhody hraje roli přijatelnou a hlavně zábavnou. Když jsem poprvé viděl pravidla v angličtině před mnoha lety, byl jsem od hry odrazen. Je docela složitá (ne tolik, jako Twilight Empire, ale spíš ve smyslu strategických možností) a je rozhodně dobře, když vám to někdo vysvětlí. Zábava je to pak výborná, trocha diplomacie, blafování a i toho počítání v hlavě plus odhadování chování soupeřů. A ta rozdílnost chování jednotlivých rolí mi výrazně připomíná moje Star Wars ;). Takže děkujeme!


Buďte realističtí – je pravděpodobné, že ne všechno půjde podle plánu. Ovšem to vás nemusí nijak rozhodit, pokud s tím budete dopředu počítat.


source: CulturaX

text: Ubytování Libínské Sedlo/levné chaty a chalupy/Šumava Ubytování Libínské Sedlo - chaty a chalupy, penziony, apartmány, levné ubytování v soukromí v Libínském Sedle - oblast Šumava Úvod Doporučujeme Katalog 2022 Šumava Libínské Sedlo Zobrazit na mapě Výlety, turistika, sport Vyhledat ubytování Jarní prázdniny 2022 Ubytování u sjezdovky Velikonoce 2022 Letní dovolená 2022 Víkendové pobyty Last minute Chaty s bazénem Chaty a chalupy u vody Možná hledáte: Libínské Sedlo v Jižních Čechách. V okolí Libínského Sedla byly nalezeny další možnosti levného i kvalitního ubytování na Šumavě v těchto 9 obcích: Vodní plochy v dosahu Libínského Sedla: Křišťanovický rybník, koupaliště Prachatice - Hulák, bazén Prachatice, vodní nádrž Husinec, koupaliště Vlachovo Březí, Ktišský rybník, Chlumský rybník, rybník Podroužek, koupaliště Vimperk, rybník Rozboud. Víte o nějaké zajímavosti v obci Libínské Sedlo nebo v okolí? Máte zde oblíbenou restauraci, hospůdku, skiareál nebo sjezdovku? Víte o zajímavém místě, možnosti koupání, tipu na výlet či atrakci v Libínském Sedle na Šumavě? Podělte se s námi a dejte tip ostatním, kteří se chystájí navštívit Šumava! Perlovice (1,3 km) Albrechtovice (1,7 km) Volovice (3,6 km) Leptač (3,9 km) Skříněřov (3,9 km) Zbytiny (4 km) Stádla (4,4 km) Lučenice (4,7 km) Horní Záblatí (4,8 km) Zdenice (4,8 km) Kahov (4,9 km) Zvěřenice (5,2 km) Saladín (5,4 km) Nebahovy (5,6 km) Staré Prachatice (5,5 km) Chroboly (6,2 km) Lažišťka (6,2 km) Řepešín (6,5 km) Frantoly (6,6 km) Kratušín (6,5 km) Městská Lhotka (6,5 km) Žernovice (6,7 km) Ovesné (7 km) Bělečská Lhota (7,6 km) Horouty (7,7 km) Křišťanov (7,8 km) Spálenec (8,4 km) Jáma (9,3 km) Pěčnov (9,1 km) Miletínky (9,3 km) Ratiborova Lhota (9,6 km) Mičovice (10 km) Markov (9,8 km) Žárovná (10 km) Příslop (10,4 km) Dolní Kožlí (10,2 km) Třebanice (10,8 km) Škarez 2.díl (11 km) Horní Kožlí (10,8 km) Kosmo (11 km) Vadkov (11,5 km) Tisovka (11,4 km) Mojkov (11,4 km) Svojnice (11,5 km) Chocholatá Lhota (11,4 km) Žitná (12,3 km)


Vlasová kosmetika - Diskuze Omlazení.cz (150) 1. . .147148149150151152153. . .174175 Natáčky - suchý zip 29.2.2012 00:51:29 Maska na vlasy bez silikonu 30.7.2010 20:47:21 16.5.2012 21:53:59 23.12.2011 14:14:05 Palette Color Effect 8.4.2010 23:08:08 Jak dostat z vlasů lak na vlasy 9.4.2010 10:38:29 28.4.2013 16:04:40 Světlě hnědá barva s červeným odleskem 30.10.2014 23:33:31 5.7.2013 23:50:09 Hydratace pro hodně suché vlasy 6.4.2010 08:54:46 12.8.2011 01:16:07 Minn83 16.3.2013 20:53:30 1.10.2013 20:24:22 Vlasová voda Anastim Avon Zesvětlující krém na vlasy pro efekt sluncem zesvětlených vlasů Vůně Brazilského keratinu 5.4.2010 23:38:21 Loreal Excell 10 - vymývání Suave Professionals Volumizing Root Lifter 31.3.2010 17:56:37


text: Čas sluhů je český film, který natočila režisérka Irena Pavlásková v roce 1989 jako svůj celovečerní debut. Film vypráví o zamindrákované vysokoškolačce (Ivana Chýlková), která se vstupem do života mění na všehoschopnou osobu, která jde za svým jakýmkoli způsobem. Své nejlepší kamarádce převezme partnera (Karel Roden), s kterým pak manipuluje a na jeho úkor si užívá. Obsazení Externí odkazy Filmová databáze České dramatické filmy Filmy z roku 1989 Filmy studia Barrandov Filmy Ireny Pavláskové


Verze z 10. 4. 2019, 12:30 Odebráno 609 bajtů , před 1 rokem →Úmrtí 2006: k Verze z 9. 4. 2019, 23:01 (editovat) (→Úmrtí 2006: +) Verze z 10. 4. 2019, 12:30 (editovat) (zrušit editaci) (→Úmrtí 2006: k) [[Soubor:GordonParks3.jpg|thumb|V tomto roce zemřel americký fotograf [[Gordon Parks]]]] * {{Flagicon|USA}} [[27. leden|27. ledna]] – [[Tana Hoban]], 88, americká fotografka dětí, autorka více než 110 dětských knížek.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/02/04/arts/04hoban.html |titul=Tana Hoban, 88, an Author Whose Specialty Was Pictures, Dies |jméno=Wolfgang |příjmení=Saxon |datum vydání=4 February 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=16 June 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|USA}} [[7. březen|7. března]] – [[Gordon Parks]], 93, americký fotograf společnosti [[Farm Security Administration]] (FSA). * {{Flagicon|Irsko}} [[25. březen|25. března]] – [[Bob Carlos Clarke]], 55, irský fotograf, sebevražda.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.theguardian.com/news/2006/apr/03/guardianobituaries.artsobituaries |titul=Bob Carlos Clarke |jméno=Eamonn |příjmení=McCabe |datum vydání=2 April 2006 |periodikum=The Guardian |datum přístupu=28 May 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|USA}} [[30. březen|30. března]] – [[Philip Hyde (fotograf)|Philip Hyde]], 84, americký fotograf divoké přírody.<ref>{{Citace elektronické monografie |url=http://www.newwest.net/index.php/topic/article/7611/C39/L39 |titul=Philip Hyde: Inspiring a Generation of Wilderness Photographers |příjmení=Trimble |jméno=Stephen |datum vydání=10 April 2006 |<!--WIRE:nepřevedeno:-->website=New West |datum přístupu=17 April 2006 |deadurl=yes |url archivu=https://web.archive.org/web/20070108204527/http://www.newwest.net/index.php/topic/article/7611/C39/L39/ |datum archivace=8 January 2007|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[3. duben|3. dubna]] – [[Tom Abercrombie]], 75, americký fotograf ''[[National Geographic Society|National Geographic]]'', komplikace při operaci srdce.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2006/04/06/AR2006040602187.html |titul=Thomas J. Abercrombie; Photographer For National Geographic Magazine |příjmení=Sullivan |jméno=Patricia |datum vydání=7 April 2006 |periodikum=[[The Washington Post]] |datum přístupu=16 May 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[15. duben|15. dubna]] – [[Raúl Corrales]], 81, kubánský fotograf.<ref>{{Citace periodika |url=http://www.latimes.com/news/obituaries/la-me-corrales22apr22,0,6344584.story?coll=la-home-obituaries |titul=Raul Corrales, 81; Photographer Captured the Cuban Revolution |jméno=Mary |příjmení=Rourke |datum vydání=22 April 2006 |periodikum=Los Angeles Times |datum přístupu=16 May 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|USA}} [[23. duben|23. dubna]] – [[William P. Gottlieb]], 89, americký portrétní fotograf. * [[29. duben|29. dubna]] – [[John C. Trever]], 90, americký učenec, který fotografoval [[Svitky od Mrtvého moře]] v Jeruzalémě.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/05/05/us/05trever.html |titul=John C. Trever Is Dead at 90; Photographed Dead Sea Scrolls |datum vydání=5 May 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=16 May 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|Spojené království}} [[8. květen|8. května]] – [[Iain Macmillan]], britský fotograf. * [[15. květen|15. května]] – [[Bill Strode]], 69, americký fotograf a držitel Pulitzerovy ceny, rakovina.<ref>{{cite web|url=https://www.editorandpublisher.com/news/pulitzer-winning-photojournalist-bill-strode-dead/ |title=Pulitzer-Winning Photojournalist Bill Strode Dead |date=16 May 2006 |magazine=[[Editor & Publisher]] |accessdate=2 May 2018}}</ref> * [[29. květen|29. května]] – [[Peter Borsari]], 67, americko-švýcarský fotograf celebrit, komplikace po operaci kolenního kloubu.<ref>{{cite web |url=https://variety.com/2006/voices/columns/peter_borsari_d-1200571612/ |last=Archerd |first=Army |authorlink=Army Archerd |date=31 May 2006 |title=Peter Borsari dies |magazine=[[Variety (magazine)|Variety]] |access-date=30 April 2018}}</ref> * {{Flagicon|USA}} [[30. květen|30. května]] – [[Slim Aarons]], americký fotograf, mrtvice.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/06/01/arts/01aarons.html |titul=Slim Aarons, 89, Dies; Photographed Celebrities at Play |jméno=Douglas |příjmení=Martin |datum vydání=1 June 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=2 May 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[6. červen|6. června]] – [[Arnold Newman]], 88, americký fotograf, pionýr „portrétu v prostředí“.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/06/07/arts/07newman.html |titul=Arnold Newman, Portrait Photographer Who Captured the Essence of His Subjects, Dies at 88 |jméno=Andy |příjmení=Grundberg |datum vydání=7 June 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=24 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[16. červen|16. června]] – [[Roland Boyes]], 69, britský politik a fotograf, Alzheimerova choroba.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.independent.co.uk/news/obituaries/roland-boyes-6097559.html |titul=Roland Boyes: Photographer and Labour MP |datum vydání=20 June 2006 |periodikum=The Independent |datum přístupu=24 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[25. červen|25. června]] – [[Seema Aissen Weatherwax]], 100, ukrajinská fotografka.<ref>{{Citace periodika |url=http://www.legacy.com/obituaries/santacruzsentinel/obituary.aspx?n=seema-aissen-weatherwax&pid=18289251 |titul=Seema Aissen Weatherwax |datum vydání=29 June 2006 |periodikum=[[Santa Cruz Sentinel]] |datum přístupu=24 April 2018 |<!--WIRE:nepřevedeno:-->via=Legacy.com|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|Francie}} [[7. červenec|7. července]] – [[Catherine Leroy]], 61, francouzská válečná fotografka, válka ve Vietnamu, ''Life'', rakovina plic.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/07/12/arts/12leroy.html |titul=Catherine Leroy, 60, Photojournalist of Wars, Dies |datum vydání=12 July 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=22 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[14. červenec|14. července]] – [[Heinrich Heidersberger]], 100, německý fotograf.<ref>{{Citace elektronické monografie |url=http://www.lentos.at/html/en/479.aspx |titul=Heinrich Heidersberger: Work in Focus |<!--WIRE:nepřevedeno:-->website=[[Lentos Art Museum]] |datum přístupu=22 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[17. srpen|17. srpna]] – [[Masumi Hayashi (photographerfotograf)|Masumi Hayashi]] (Hajaši), 60, Americanamerický photographerfotograf, shotzastřelen.<ref>{{Citace periodika |url=http://articles.latimes.com/2006/aug/20/local/me-hayashi20 |titul=Masumi Hayashi, 60; Photographer Was Known for Profound Panoramic Collages |jméno=Jon |příjmení=Thurber |datum vydání=20 August 2006 |periodikum=Los Angeles Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[20. srpen|20. srpna]] – [[Joe Rosenthal]], 94, Americanamerický Pulitzerfotograf, Prize-winningvítěz photographerPulitzerovy ceny, (''[[Raising the Flag on Iwo Jima]]''), naturalpřirozená causessmrt.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/08/21/business/media/22rosenthalcnd.html |příjmení=Goldstein |jméno=Richard |datum vydání=21 August 2006 |titul=Joe Rosenthal, Photographer at Iwo Jima, Dies |periodikum=The New York Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[22. srpen|22. srpna]] – [[Frank Lennon]], 79, Canadiankanadský photographerfotograf.<ref>{{Citace elektronické monografie |url=http://www.cbc.ca/news/entertainment/photographer-who-captured-henderson-s-winning-goal-dead-at-79-1.600327 |titul=Photographer who captured Henderson's winning goal dead at 79 |datum vydání=22 August 2006 |<!--WIRE:nepřevedeno:-->website=CBC News |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[26. srpen|26. srpna]] – [[William Garnett (photographerfotograf)|William Garnett]], 89, Americanamerický aerialletecký photographerfotograf.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/09/09/obituaries/09garnett.html |titul=William Garnett, 89, Aerial Photographic Artist, Dies |jméno=Philip |příjmení=Gefter |datum vydání=9 September 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=7 July 2017|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[28. srpen|28. srpna]] – [[Michael Richard]], 58, Americanamerický photographerfotograf, cancerrakovina.<ref>{{Citace periodika |url=http://articles.latimes.com/2006/sep/17/local/me-richard17 |titul=Michael Richard, 58; Blind Photographer Found Abstract Forms in Urban Locales |jméno=Mary |příjmení=Rourke |datum vydání=17 September 2006 |periodikum=Los Angeles Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[4. září]] – [[James Fee]], 56, Americanamerický photographerfotograf, liver cancerrakovina.<ref>{{Citace elektronické monografie |url=http://www.latimes.com/news/printedition/california/la-me-fee9sep09,1,1198377.story |titul=James Fee, 56; His Bleak Photos Depicted U.S. Culture in Decline |jméno=Mary |příjmení=Rourke |datum vydání=9 September 2006 |periodikum=Los Angeles Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[6. září]] – [[Warren Bolster]], 59, Americanamerický surfsurfař anda skateboardsportovní photographerfotograf, suicide by gunshotzastřelen.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/09/18/arts/19bolster.html |titul=Warren Bolster, 59, Photographer of Surfers and Skateboarders, Is Dead |jméno=Corey |příjmení=Kilgannon |datum vydání=18 September 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[19. září]] – [[Martha Holmes (fotografka)|Martha Holmes]], 83, americká fotografka časopisu ''[[Life]]'', přirozená smrt.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/09/30/arts/design/30holmes.html |titul=Martha Holmes, 83, Pioneer in Photography, Dies |jméno=Dennis |příjmení=Hevesi |datum vydání=30 September 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=13 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * {{Flagicon|Česko}} [[2. října]] – [[Oldřich Karásek]], 66, český fotograf, dopravní nehoda. * {{Flagicon|USA}} [[29. listopad]]u – [[Leonard Freed]], 77, americký fotožurnalista a člen Magnum Photos.<ref name="guardian-hopkinson">Amanda Hopkinson, „[https://www.theguardian.com/media/2006/dec/06/pressandpublishing.obituaries Leonard Freed]“, [[The Guardian]], 6 December 2006. Accessed 2 February 2018.</ref><ref>{{Citace elektronické monografie|url=https://books.google.ru/books?id=s3zn2PivtX4C&pg=PA40&dq=Leonard+Freed+New+York&hl=ru&sa=X&ved=0ahUKEwie086wqYjZAhXLEiwKHRsmAtUQ6AEIVDAG#v=onepage&q=Leonard+Freed+New+York&f=false|titul=Engaged Observers: Documentary Photography Since the Sixties|jméno=Brett|příjmení=Abbott|jméno2=J. Paul Getty|příjmení2=Museum|datum vydání=23 January 2019|vydavatel=Getty Publications|<!--WIRE:nepřevedeno:-->via=Google Books|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref><ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/12/04/arts/design/04freed.html |titul=Leonard Freed, Photojournalist of Injustice, Is Dead at 77 |jméno=Philip |příjmení=Gefter |datum vydání=4 December 2006 |periodikum=The New York Times |datum přístupu=3 April 2018|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[7. prosinec|7. prosince]] – [[Chris Nelson (fotograf)|Chris Nelson]], 46, Americanamerický photographerfotograf, heartsrdeční attackpříhoda.<ref>{{Citace elektronické monografie |url=http://ncem.lbl.gov/frames/Chris.html |titul=E.C.Nelson 1960-2006 |datum vydání=|<!--WIRE:nepřevedeno:-->website=National Center for Electron Microscopy (NCEM) |vydavatel=Berkeley Lab |url archivu=https://web.archive.org/web/20120402051900/http://ncem.lbl.gov/frames/Chris.html|datum archivace=2 April 2012|deadurl=yes|datum přístupu=28 August 2014|<!--WIRE:nepřevedeno:-->df=|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[18. prosinec|18. prosince]] – [[Ruth Bernhard]]ová, 101, Americanamerická photographerfotografka, naturalpřirozená causessmrt.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.nytimes.com/2006/12/21/obituaries/21bernhard.html |titul=Ruth Bernhard, Photographer, Dies at 101 |jméno=Philip |příjmení=Gefter |datum vydání=21 December 2006 |periodikum=The New York Times|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> * [[27. prosinec|27. prosince]] – [[Richard Dean]], 50, Americanamerický model, photographerfotograf anda televisionTV hostmoderátor (''Cover Shot''), pancreaticrakovina cancerslinivky.<ref>{{Citace periodika |url=https://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2007/01/16/AR2007011601561.html |titul=Richard Dean; Model and Photographer Appeared on TV's 'Cover Shot' |jméno=Yvonne Shinhoster |příjmení=Lamb |datum vydání=17 January 2007 |periodikum=The Washington Post|<!--WIRE:doplněno:-->jazyk=anglicky}}</ref> == Výročí == Citováno z „https://cs.wikipedia.org/wiki/Speciální:Mobilní_rozdíl/17132089“


text: Kálmán Kalocsay, pseudonymy Peterido Peneter a Peter Peneter (* 6. října 1891 – 27. února 1976) byl maďarský esperantista a lékař. Je pokládán za jednoho z největších esperantských básníků, zároveň byl jedním z nejplodnějších překladatelů do tohoto jazyka. Působil jako univerzitní profesor a primář nemocnice v Budapešti, napsal řadu vysokoškolských učebnic lékařství. Získal státní vyznamenání. Dílo Kalocsay nejprve publikoval v maďarštině, ale poměrně brzy se začal věnovat esperantu, jehož literaturu ovlivnil nejen jako básník, ale i jako překladatel. Poezie Jeho literární přínos pro esperantistickou poezii spočívá především v tom, že vypracoval prakticky celou poetiku esperanta a obohatil tento jazyk o značné množství poetických slov. Ačkoli byl jeho vliv na esperantistickou poezii obrovský, není jeho dílo mimo esperantistický svět příliš známo. Mondo kaj koro Streĉita kordo, je jedna z nejvýznamnějších básnických sbírek esperantské literatury Rimportretoj, padesát rondelů, portrétujících nejrůznější esperantské básníky Sekretaj sonetoj, toto dílo vydal pod pseudonymem Peter Peneter, sbírka erotických sonetů, vytváří v ní esperantskou slovní zásobu související s erotikou Libro de amo je rozsáhlá sbírka vydaná po pod pseudonymem Peterido Peneter Ezopa saĝo jedná se o sedmdesát sedm zveršovaných Ezopových bajek Izolo, sbírka básní. Odborná literatura Kálmán Kalocsay redigoval Hungara antalogio a Enciklopedio de esperanto, dále byl dlouholetým šéfredaktorem nejvýznamnější esperantské literární revue Literatura mondo. Uveřejnil množství pojednání, recenzí, esejí, studií, které často vycházely v revui Hungara vivo. Filosofická díla Lingvo Stilo Formo Filologická díla Parnasa gvidlibro je významný jazykový esej, který sepsal ve spolupráci s G. Waringheinem Plena gramatiko de esperanto (čtvrté vydání tohoto díla vyšlo pod názvem Plena analiza gramatiko de esperanto), jedná se o rozsáhlé (přes 600 stran) dílo zabývající se problematikou esperanta. Toto dílo sepsal ve spolupráci s prof. Waringhienem. Sistema esperanto-gramatiko, vědecká monografie Vojaĝo inter tempoj La gramatika karaktero de esperanto-radikoj 6000 frazeologiaj esprimoj hungaraj esperanta - snaha o vytvoření esperantské frazeologie Překlady Mimo vlastní tvorbu se věnoval překladům do esperanta, překládal především z maďarštiny a podařilo se mu přeložit nejvýznamnější díla maďarské poezie. Překládal ale i z mnoha jiných evropských jazyků. Jeho básnické překlady jsou považované za velmi dobré. Mimo poezii přeložil i několik prozaických děl, tyto překlady se setkaly s menším ohlasem. Kantanta kamparo jedná se o překlad více než stovky maďarských lidových písní Johano la brava překlad známé lidové pohádky od Sándora Petöfiho Tragedio de l' homo (Tragédie člověka), což je významné dílo maďarské literatury od Imre Madáche. Eterna bukedo což je překlad mezinárodní básnické antologie z 22 jazyků Tutmonda sonoro dílo obsahující výbor přes 600 básní 185 básníků z 30 jazyků za čtyři tisíciletí La morto de la ĉielarko, básnická sbírka Endre Adyho Libero kaj amo vybrané básně Sándora Petöfiho Dále přeložil dvě Goethova díla Romaj elegioj a Taglibro, Dantovo Peklo z Božské komedie (La inferno). Ve spolupráci s G. Waringhienem přeložil Baudelairovo stěžejní dílo Květy zla (Floroj de l'malbono). Z anglické literatury přeložil Shakespearova Krále Leara (Rego Lear), Somermeznokta songo a Tempesto. Ve spolupráci s. G. Waringhinem přeložil Heineho Kantoj kaj romancoj. Z prózy přeložil drama F. Karinthyho Morgaŭ matrne, Heltaiovu komedii La paĉjo de la reĝino a Arthistorio od A. Heklera. novely Rozinjo (G. Törtök) a Du kokcineloj'' (G. Gárdony). Související články Esperantská literatura Externí odkazy Maďarští básníci Maďarští spisovatelé Maďarští esperantisté Překladatelé do esperanta Básníci tvořící v esperantu Narození v roce 1891 Úmrtí v roce 1976 Muži Překladatelé z maďarštiny Překladatelé z angličtiny Překladatelé z italštiny Překladatelé z němčiny Básníci tvořící maďarsky Narození 6. října Úmrtí 27. února


25. 9. 2009 Shadow Complex Tak jsem se k této perličce konečně dostal. A nutno poznamenat, že je to poprvé, co se mi zastesklo, že něco takového není i na jiné platformě, než XBOX 360. Paráda. Shadow Complex možná není úplně nejoriginálnější hra na světě, ale spíše se vrací ke kořenům zábavy (což v dnešní době lze interpretovat jako odvahu, šílenství, ale i jako originalitu). Toto v kombinaci s inovacemi na správných místech znamená, že mne hra docela pohltila. Věnoval jsem jí tedy zatím pár hodin, sem tam nějakej boss, ale už teď vidím před sebou olbřímí opus, který mne dostal na kolena. Vezmětě Super Metroida. Zasaďte jej do alternativní současnosti, přidejte jednoduchý a příjemný příběh, lehce řízněte scifi, parádně vylaďte grafiku do 3D, ale hru nechte více méně pořád 2D. Ovládání přizpůsobte na využití obou analogů na gamepadu, takže lze snadno střílet "do 3D prostoru". Vylepšování pohybových možností je samozřejmostí a level design udělejte opravdu hratelný, lehce nelogický, ale v rámci herních pravidel musí obsahovat výzvu. No, tak nějak "stručně" by se dal popsat Shadow Complex. K atraktivitě hry přispívá fakt, že je vydána pouze na XBOX Live Arcade, jelikož její kvality a produkční hodnoty se mnohem více blíží AAA titulům. Z hlediska hratelnosti je ale spíše překonává. Typická 2D chodička, kterých jsme hráli desítky. Another World, Flashback, Metroid, Black Thorne, Prince of Persia a tak dále. Po mnoha letech skomírání tohoto žánru přichází Shadow Complex, který s lehkostí právě odjištěného granátu bere to nejlepší z těchto her a přizpůsobuje je dnešním standardům. Koncepce 2D lokací s možností zasahovat / střílet do 3D prostoru na první pohled vypadá zmateně, ale povedlo se to na jedničku. Kamera elegantně zabírá nejdůležitější dění a tak se při plížení ve větrací šachtě díváme na hlavního hrdinu pěkně zblízka, což zvýrazňuje klaustrofobii, ale dočkáme se i poměrně rozsáhlých míst, jako je třeba útěk před vrtulníkem skrz jezero do lesa. Tohle by prostě v klasické spritové 2D grafice nešlo udělat, ne s takto vymazlenou atmosférou. Navíc 2D kamera ušetří hodně práci grafikům, kteří nemusí řešit nic, co je "před" kamerou a při správném přiblížení ani co je nahoře či dole. Původně jsem se maličko obával toho, že bude grafika odfláklá, ale zmýlil jsem se šeredně. Naopak - jakoby grafici nebyli dost vyčerpáni, dočkáme se na obrazovce spousty detailů, rozhlehlých lesních scén, pěšinky, stromky, voda, jezírko, nepřátelé, pasti a k tomu opravdu "gorgeous" pozadí, vodopády, západy slunce a tak dále. Pastva pro oči. Kamera se navíc podle situace přepíná tak, aby některé zajímavé lokace zabrala z pestřejšího úhlu, což přispívá k radosti z objevování nových lokalit. Ne 1000 mluvě o zvládnutých animačkách sdělujících příběh, které jsou zabírány "jako v normální 3D hře". Nenašel jsem jediné zaškobrtnutí, které by kazilo atmosféru. Tahle hra sedí, jak prdel na hrnci. Samotná akce je v zásadě střílečka, to ano. Díky ovládání se dá stylem přirovnat mixu Super Metroida a Abuse. Zaměřujeme jedním analogem, chodíme druhým. Lze dělat headshoty, lze bojovat nablízko, házet granáty či je lepit na zdi a hlavně si svítit baterkou v temných místnostech. Celkově mi přišlo, že do Shadow Complexu podařilo nacpat to, o co se snaží Remedy se svým Alan Wake. Vlastně si uvědomuji, jak je Shadow Complex inspirativní - na jeho enginu by šlo postavit MNOHO dalších her, které známe, jako first person střílečky. Něco jako dodatkové stažitelné hry, na dovyprávění příběhů a událostí. Úplně v tomto stylu vidím Gears of War, 007 James Bond, Uncharted, Half Life nebo i Portal (který ve 2D jak víme funguje). Hlavně hry s používáním gadgetů, třeba Perfect Dark by šel v tomto stylu udělat velice inovativně. Obtížnost hry je al-dente. Hlavní hrdina nevydrží zrovna moc, nemá regeneraci a lekárničky, jsou-li náhodou dostupné, obnovují jen pár procentních bodů zdraví. Na druhou stranu se lze úspěšně krýt a bossové také nepobrali zrovna nejvíce síly, takže při normální obtížnosti nebudete mít se hrou problém. Level design je poskládaný více méně logicky, samozřejmě s přihlédnutím k 2D pojmutí celé hry, takže je zde prostor pro vracení se na stará místa s novou výbavou a hromady tajných lokací, zkrátka, jak jsme v tomto typu her zvyklí. Sem tam se člověk ale musí připravit na to, že odhalování některých prvků se děje za pomocí baterky, která krom základní svítivé funkce informuje o tom, jakým typem zbraně lze rozbít tyhle dveře / poklop / kus skály. Ke konci hry jsem se ještě neprostřílel, podle všech výpovědí jde o zábavu na nějakých osm hodin, což je v případě hry za nějakých pět stovek přijatelná hodnota. Ovšem díky sejvu od kamaráda jsem se mrknul na finální souboj a závěrečnou animaci, která mi jediná zatím přišla, jako slabý článek v jinak silném řetězu skvostných prvků. Konec hry jsem čekal trochu uspokojivější. Ale co, průchod hrou je sám o sobě cílem ;). Hru jsem si koupil s radostí a sdílím nadšení - nejlepší hra pro XLive a vlastně i obecně na Xko. Majitelé ostatních platforem by měli psát petice nebo si Xko někde půjčit, přichází o hodně totiž. Já osobně bych hodnotil 8-9/10. 7 komentářů: Naprostý souhlas. Sice jsem hrál jen demo, ale to mě stačilo přesvědčit, abych do toho šel. Navíc pokud máte radi Super Metroid nebo Castelvania: Symphony of the Night, tak není co řešit. Ono vůbec na XBLA se dá najít pár klenotů, ať už výše zmíněnou Castelvanii, oba díly Banjo & Kazooie nebo třeba skvělou plošinovku ExplosionMan od autorů The Maw.OdpovědětVymazat jsem videl na xlive naky developer video bo co, a tam rikali ze v tom CHAIR snad delaj i 1000 lidi co primo delali na metroidovi.OdpovědětVymazat Ja to rikal... :)OdpovědětVymazat Díky za tip na skvělou hru. Obvykle arcády na xboxu nekupuju (vyjímkou je Braid), leč demo Shadow Complex mě chytlo okamžite. Navíc mě vyloženě potěšilo, že hra stála 250,- a ne 500,-. Myslím, že kdyby stály všechny hry takto rozumně a zároveň byl obdobný komfort stahování jako na xboxu, dramaticky více lidí by kupovalo originálky. Ale to jen na okraj.OdpovědětVymazat A ještě dodatek - ta hra stojí 1200MS points, což je 12,5 dolaru a platba přes paypal je snad bez poplatku. Což při dnešním kurzu pod dvacku vychází opravdu dobře. Proto hovořím o 250,-. 2masi: Aha, já kupoval MS Points v obchodě a vyšlo mne to na pětikilo. Spěchal jsem no ;).OdpovědětVymazat Dave, myslím, že jsem tě před chvílí potkal v buse na Budějovické ve směru na Podolí. Mě si budeš pamatovat nanejvyš podle nadzdviženého obočí, když jsme se míjeli.OdpovědětVymazat Než mi o pář vteřin později docvaklo, že seš to nejspíše ty, nahrnula se do busu fůra lidí. Každopádně mi přišlo dost vtipné, že jsem jakteživ nikoho nerozpoznal (i ve filmu se mi pletou postavy) :) a najednou potkám zosobnění Deníku nespokojeného hráče. Jinak řečeno, doposud nebyl nikdo natolik slavnej, abych ho poznal na ulici :)) A prý, že je Internet anonymní.. Hehe, jsem slavný! No jo, jel jsem z práce na poštu, právě mi přišlo vlastní Katamari ;).OdpovědětVymazat


Medici připravují Světový den zdraví – Poradna podpory zdraví – Marie Ticháková Žádné komentáře u textu s názvem Medici připravují Světový den zdraví „Přestože v západních zemích je zdravotnictví na vysoké úrovni, ročně umírají tisíce lidí zbytečně. Mezi hlavní důvody mimo jiné patří špatná životospráva, neznalost prevence nebo pozdní diagnostika. Akcí se snažíme tomuto přístupu ke zdraví předejít,“ říká koordinátorka akce Kateřina Vyhnálková. „Připravuje se celkem 10 tematických stanovišť, na nichž mohou návštěvníci diskutovat se studenty medicíny, farmacie, nutriční terapie a fyzioterapie, nechat si změřit a vyhodnotit hodnoty krevního tlaku či glykémie, nechat si odborným lékařem vyšetřit mateřská znaménka, změřit si oxid uhelnatý ve vydechovaném vzduchu, naučit se správně sedět, správně si mýt ruce, otestovat si své smysly, prakticky si vyzkoušet první pomoc, naučit se samovyšetření prsu a varlat pomocí modelů. Celou akci chceme pojmout formou zábavných, zajímavých a praktických ukázek, jak se starat o své zdraví,“ sdělil Petr Pavlica z IFMSA. „Zdraví je jedna z mála věcí, kterou nejde zaplatit penězi. Zdraví je to nejcennější, co máme, a jediný způsob, jak si je udržet co nejdéle, je kontrolovat rizikové faktory. Mezi námi neovlivnitelné faktory patří věk, pohlaví a dědičná onemocnění, naopak mezi hlavní ovlivnitelné faktory patří nekouřit, kontrolovat krevní tlak, cukr a cholesterol. Kdybychom dokázali kontrolovat tyto rizikové faktory po celý život, pak by se pravděpodobná délka života prodloužila dle zprávy WHO na 100 let,“ uvedl prof. MUDr. Jindřich Špinar, CSc., FESC. Na osvětové akci se představí projekt FNUSA-ICRC HOBIT, který předává žákům základních a středních škol životně důležité informace o tom, co je to srdeční a mozkový infarkt, jak na ně správně reagovat a zachránit tak život. Projekt prokázal svůj nepochybný přínos a smysl ve chvíli, kdy dva proškolení žáci na Brněnsku dokázali využít získané vědomosti v praxi a přímo na ulici správně poskytli první pomoc muži se srdeční zástavou. Autoři projektu se nyní v další fázi budou snažit, aby se tato jedinečná a užitečná vzdělávací platforma rozšířila do co největšího počtu škol. Součástí projektu bude i výstava fotografií paní Andrey Brzobohaté „Nepodléhejte iluzi, že se Vás to netýká“, zaměřená na následky meningokokové infekce. ← Přehnaný důraz na zdravou výživu může vést k fobiím z jídla → PĚT LET S VÁMI


text: Hasiči stále odstraňují vyvrácené stromy, Hasičský záchranný sbor Jihomoravského kraje Home » Aktuality » Archiv aktualit » 2009 » Hasiči stále odstraňují vyvrácené stromy Od nedělního večera do sedmi hodin ráno hasiči v kraji zasahovali u 158 událostí. Nejvíc zásahů - 65 - měli v okrese Brno-venkov, ke 41 zásahům hasiči vyjížděli na Znojemsku, na 35 místech zasahovali v Brně-městě. Na Vyškovsku vyjížděli k devíti zásahům, k šesti zásahům byli hasiči povoláni na Blanensku a na dvě místa okresu vyjížděli na Břeclavsku.


30. 10. 2015 Factorio Phantom Hourglass - multiplayer Phantom Hourglass bylo pokračování slavného Wind Wakera, přinesl nové ovládání stylusem, překvapivě zvládnutý vizuál, ale společně se Spirit Tracks jde o poněkud (právem) odsunuté Zeldy na vedlejší kolej. No, ale o víkendu jsem se potkal s majitelem této hry a když jsem zjistil, že multiplayer lze provozovat z jediné cartridge, nebyl důvod si nezahrát! 12. 10. 2015 Prince of Persia Tak a teď chvíli zase vážně. Kdy jste naposledy dohráli Prince of Persia? Jedna z těch her, která se v postkomunistické éře šířila mezi PCčkáři jako vir a bylo téměř jisté, že v adresáři C:\HRY se najde vedle podadresáře CAT také podadresář PRINCE, že? A nyní perlička - Prince of Persia je dokonce jedna z prvních her, o které píšu na tomto svém blogu, jako o vzoru gamedesignu - jde o článek Prince of Persia goes nextgen, napsaný k příležitosti nesmyslného snížování obtížnosti her vůči masám a napsal jsem ho v červenci 2008, tedy pouhý měsíc po založení blogu. A nyní se ke hře vracím, protože si to nejenom zaslouží, ale hlavně proto, že jsem si na letošním Bytefestu zahrál "nově" (2011) vydanou verzi hry pro C64 a musím uznat, že ani po těch letech mi nepřijde, že by hra ztratila cokoli na kráse. Nostalgie na třetí? Anebo prostě jenom umělecký diamant? Tak jako tak, musím o hře něco napsat! 1. 10. 2015 Auto Modellista Je to už delší čas, co mi dobrý kamarád věnoval originálku hry Auto Modellista. Že pěkně děkuju, pane Petju! No každopádně od té doby jsem několikrát hru vložil do mechaniky mé věrné štíhlé Playstation 2 a pár minut jsem hře věnoval. Ale nikdy to nebylo dost na to, abych se dokopal o hře také něco napsat. To se ovšem s minulým víkendem změnilo, takže fanfáry tadá! Tady to je! Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: Translace je sekundární proces syntézy bílkovin (část procesu genové exprese). Jde o sestavení primární struktury bílkoviny podle záznamu v transkripci vytvořené mediátorovou RNA (mRNA). Během translace je informace zapsaná v mRNA podle přesných pravidel genetického kódu dekódována a je podle ní sestaven řetězec aminokyselin. Translaci můžeme rozdělit do tří fází: iniciace, elongace a terminace. Průběh translace Proces translace je poměrně konzervovaný napříč všemi základními větvemi života, nicméně názvy faktorů se mírně liší a některé proteiny vznikly dodatečně až u eukaryotických organismů (tzn. organismů s pravým jádrem - zahrnuje živočichy či rostliny). Iniciace Během iniciační fáze translace dochází ke kontaktu AUG startkodonu na mRNA s iniciační tRNA nesoucí methionin (tRNAMet). Celý proces koordinují tzv. iniciační faktory, kterých jsou u eukaryot až desítky (u bakterií mají podobnou funkci, ale není jich tolik). V prvním kroku se na malou ribozomální podjednotku naváže iniciační tRNA a iniciační faktor eIF2 (resp. IF2 u bakterií) ve své aktivní formě s GTP (eIF2-GTP). Výsledný komplex se označuje jako preiniciační komplex. Na 5' guanosinové čepičce mRNA se mezitím u eukaryot naváže helikáza eIF4A, která je schopna rozmotat jakékoliv sekundární struktury přítomné na v 5' konci RNA. Jiné komplexy se podobně asociují s poly(A) koncem této mRNA. Takto připravená mRNA se váže na preiniciační komplex. V dalším kroku je nutné, aby se malá ribosomální podjednotka dostala na správné místo na mRNA, tj. na start kodon AUG. Toto skenování mRNA se zastaví, jakmile tRNAMet rozpozná start kodon, což je většinou první kodon od 5' konce. Rozpoznání start kodonu AUG od běžných AUG je usnadněno dalšími nukleotidy v jeho okolí - celá sekvence vytváří tzv. sekvenci Kozakové - u obratlovců přibližně RCCAUGG. Po rozpoznání startovního kodonu dojde k hydrolýze GTP na faktoru eIF2. Po hydrolýze GTP dojde k disociaci všech zbývajících faktorů z komplexu a k připojení 60S podjednotky. Zároveň hydrolyzuje GTP v iniciačním faktoru eIF5, což odstartuje proces elongace. Elongace Ribozom je v této fázi kompletní a připravený vytvářet polypeptid postupným přidáváním jedné aminokyseliny za druhou. Přidání každé aminokyseliny probíhá ve čtyřech krocích, při nichž je vždy příslušná aminokyselina přiřazena podle pravidel genetického kódu - ke každé trojici (tripletu) nukleových bazí je přiřazena jedna z dvaceti proteinogenních aminokyselin. Tyto kroky probíhají v dutinách uvnitř ribozomu, a to hlavně na tzv. A-místě a P-místě ribozomu. Opět se účastní i další faktory, zvané tentokrát elongační (EF). Aminokyseliny jsou do ribozomu doručovány v aktivované formě, připojené na příslušnou tRNA pomocí aminoacyl-tRNA syntetázy. V první fázi přichází aminoacyl-tRNA (tRNA s navázanou aminokyselinou) do A-místa ribozomu. S tímto procesem pomáhá elongační faktor eEF1A (u bakterií EF-Tu). Přinesená aminoacyl-tRNA musí nést právě tu aminokyselinu, která odpovídá kodonu v právě překládané části mRNA. Pokud přinesená aminokyselina neodpovídá, v druhé fázi je hned z ribozomu vypuzena. Pokud kodon na mRNA odpovídá tzv. antikodonu v tRNA, eEF1A hydrolyzuje své GTP a umožňuje přechod do další fáze elongace. V této třetí fázi je vytvořena vazba mezi peptidovým řetězcem, který se nachází v P-místě ribozomu, a aminoskupinou aminokyseliny, která byla přijata do A-místa. Pokud se jedná o samotný počátek elongace, dochází k podobnému jevu, jen v P-místě ještě není peptidový řetězec, nýbrž jen iniciační tRNA s navázaným methioninem - první aminokyselinou každého polypeptidu. Čtvrtým krokem je translokace, při níž se celý peptidový řetězec a mRNA posune o jedno místo (resp. o jeden triplet bází) dále směrem do P-místa tak, aby se uvolnil prostor v A-místě pro další aminoacyl-tRNA. Procesu napomáhá elongační faktor eEF2 (u bakterií EF-G), který se vmezeří do A-místa a translokuje tímto způsobem peptidový řetězec dál směrem k východu z ribozomu. Následně je GTP v eEF2 hydrolyzováno, eEF2 odchází z A-místa pryč a může se spustit další kolo elongace, při němž se do A-místa opět navazuje odpovídající aminokyselina. Terminace Pokud se posouváním ribozomu do A-místa dostane kodon UAA, UAG nebo UGA, je polypeptid hotový a proteosyntéza končí. Jedná se totiž o terminační kodony, které nesignalizují žádnou aminokyselinu, a tak nemají jiný smysl. V takovém případě se vzniklý polypeptid, uspořádaný do primární struktury, uvolní. Procesu napomáhají tzv. release faktory. Pro polypeptid to však není konec, ještě dochází k skládání (foldingu) a k celé řadě posttranslačních úprav proteinů, čímž teprve vzniká zralý protein (bílkovina). Energetika Translace je energeticky velice náročná. Odhaduje se, že bakterie E. coli spotřebuje 90 % své celkové potřeby energie právě na syntézu proteinů. Na pouhou jednu aminokyselinu se standardně uvádí spotřeba 4 molekul ATP: 2 ATP – aktivace aminokyseliny navázáním aminokyseliny na tRNA 2 ATP – vznik peptidové vazby Ze studií srovnávajících normální energetickou potřebu se spotřebou energie ve stavu, kdy je zablokována syntéza proteinů, vychází poněkud vyšší čísla, konkrétně asi 7,5 ATP na jednu zařazenou aminokyselinu (u ptáků). V průběhu translačního cyklu se využívají různé elongační faktory (EF-T, EF-G). Posttranslační úpravy Po dokončení syntézy polypeptidového řetězce může u řady bílkovin docházet k následným úpravám, tzv. posttranslačním modifikacím. Tyto modifikace vedou k finální podobě nativní bílkoviny a jsou často zcela zásadní pro její funkci. Mezi nejvýznamnější posttranslační modifikace patří částečné proteolytické štěpení, tvorba disulfidových vazeb, glykosylace, γ-karboxylace, hydroxylace, fosforylace, biotinylace či acylace. Poznámky Reference Externí odkazy Proteosyntéza Molekulární biologie


28. 11. 2012 Deník Doomaře + Commander Keen Miluju Dooma! Oficiálně i neoficiálně. I po těch letech si říkám, že nebylo mnoho pravých lásek v herním světě. A Doom je stálice. Vsadím se, že když nyní napíšu, že bych si dal s Bludrem deathmatch, že se ozve a dáme deathmatch (pokud se neozve, je padavka). No ale počítejte se mnou - pokolikáté zde na blogu o Doomovi píšu? Doom, 15 let s Doomem, Doomyslné využití času, Coop Doom 2 v15, Doom Online, Doom 2 RPG a nemohu opominout také deskového Dooma. A toto je nyní devátý článek v pořadí. Modří již tuší - ano, když jsme tuhle minulý týden malovali u našich, v rámci stěhování jsem narazil na krabici pokladů, kde byl mimo jiné také ohořelý Deník Doomaře! Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


C, distribuce, instalace, programování, Ubuntu Ahoj všem. Chtěl bych přejít na Ubuntu (z XP) ale mám tu takovej problém. Mám 320gigovej HDD, které je rozdělen na 20gigovej C: a 300gigovej D: (rozdělil jsem to při instalaci WIN). C: mám systém a D: mám na data. Chtěl jsem nainstalovat Ubuntu na C: místo XP, ale při instalaci kroku č.4 (výběr disku, na kterých bych to chtěl nainstovat) tak se mi tam zobrazuje jen 320 HDD, což bych nechtěl jelikož bych nechtěl přijít o data na D: .. nevíte co s tím mám dělat ?? Děkuji za vaší rady ahoj, neviem presne ako prebieha instalacia ubuntu, ale skus niekde zvolit pri/pred 4. krokom rozdelovanie disku pre expertov, tam by mal byt disk C aj D. error414* tusim ze jak vidis jen ten jeden disk tak mas pod tim tlacitka nebo zatrhavatka. jedno je "rucni rozdeleni" to dej a ubuntu z analizuje disk na partisny a pak se stim da pracovat. tohle ma ubuntu opravdu na pikacu (rozumej neintuitivne) 29.10.2008 20:27 no ja by som poradil este v XP cez partitional magic vyrobit novu logicku jednotku (20G staci az moc), aby sa neposkodili XP data. No a na tej potom tak ako to tu uz je popisane nainstalovat ubuntu. Je este dobre si vytvorit pre /home novu particiu, keby si chcel prejst na nieco ine, data tam ostanu. Pouzij Wubi. taky bych se přiklonil k Wubi, pro jistotu. Rozdělovač disků v Ubuntu je dost naprd (holt furt eště přežívá debian installer). Pokud chceš použít oddíl z Windows, nevyhneš se jinak "expertnímu" rozdělení...:( Pro zkušeného uživatele je to prkotina, ale pro začátečníka je to, řekněme ne úplně ideální... Já bych za s poradil při tom rozdělování (nebo předtim) zvolit možnost "asistované rozdělení" nebo tak nějak. Nebo ještě lépe před instalací Ubuntu odstranit partišnu C (widle) a instalace Ubuntu by pak měla nabídnout nepoužité volné místo, které zbude po widlích.


source: fineweb

text: Asociace pro mezinárodní otázky (AMO) 05.04.2011 / 21:16 Asociace pro mezinárodní otázky (AMO) je nevládní organizace, think-tank, působící v oblasti mezinárodních vztahů od roku 1997. Jejím posláním je přispívat k hlubšímu porozumění mezinárodnímu dění. Poskytuje prostor pro vyjadřování a realizaci idejí, myšlenek a projektů sloužících k rozvoji vzdělanosti, porozumění a tolerance mezi lidmi. Svou činnost soustředí Asociace pro mezinárodní otázky do třech základních pilířů: vzdělání, mezinárodní projekty a výzkum. Od roku 2005 pořádá AMO mezinárodní vzdělávací projekty na podporu otevřené společnosti. Asociace tak vyšla vstříc potřebě východoevropských partnerů seznámit se s mezinárodními zkušenostmi a moderními trendy v neziskovém a vzdělávacím sektoru. Velkému zájmu se těší zejména české zkušenosti s procesem transformace společnosti. Asociace podporuje rozvoj občanské společnosti a chce svými aktivitami přispět také k posilování dobrých vztahů mezi Českou republikou a dalšími zeměmi, zejména v regionu středovýchodní Evropy. S podporou Ministerstva zahraničí ČR realizuje AMO v rámci Programu transformační spolupráce projekty v Bělorusku a na Ukrajině. V Bělorusku realizuje AMO projekt Evropská alternativa pro běloruské školy, jenž je určen zejména běloruským učitelům středních škol, kteří přednáší humanitní vědy, a středoškolským studentům. Cílem projektu je podpora aktivit Evropských školních klubů a nezávislých běloruských pedagogů. Na Ukrajině se AMO snaží zprostředkovat mladé generaci informace o hodnotách a fungování občanské společnosti způsobem, který ji přiměje aktivně přemýšlet a nikoli pouze pasivně přijímat informace, a dále se snaží povzbudit zájem občanů o další směřování Ukrajiny. Odkaz na internetové stránky: http://www.amo.cz/


Dobrý den, mam uz asi 3 měsíce hemeroida, a pri stolici mam na papíře krev.. co mi poradíte? Nemůže to byz rakovina? Děkuji za odpověď Zobrazit více


text: Voříšek - archiv - Předkrm květen 2001 Předkrm květen 2001 je tady skutečné jaro. U nás jsme jeho první příznaky zaznamenali už před Velikonocemi, když se milá choť pochlubila, že ji letos poprvé kouslo klíště. Ještě, že se před 1. májem alespoň pálily čarodějnice a oslavenci pak mohli druhý volný den vyspávat - jinak by tento svátek - stejně jako ty ostatní, které nikdo neslaví, mohli klidně zrušit. Jeden místní podnikatel si mi postěžoval, že náš parlament si velkoryse přijímá jeden státní svátek za druhým a rozšiřuje dovolenou, ale nikoho už nezajímá, kdo to zaplatí. Navrhoval bych proto jistý kompromis - svátky, které uznává a aktivně prožívá alespoň 5% občanů, by mohly zůstat, a ty ostatní ať parlament zase klidně zruší. (5% je analogie s procentem hlasů pro stranu, která má u nás právo hřát se na slunci.) Včera chtěla opět oslavit jaro firma Enviro z Třebíče koncertem místních rockových kapel na parkovišti před svou firmou (vstup byl volný!) - ale bohužel během první kapely nastoupila bouře s kroupami, která shromáždění rozehnala. Vzhledem k tomu, že seriál o Čukovi a Gekovi už zevšedněl natolik, že na něj v poslední době nepřišel vůbec žádný ohlas, bude ten současný 19. díl asi poslední. Během května budu muset přijít na to, čím jej nahradit. Z novinek ve Voříškovi je asi nejzajímavější případ se spamery z firmy Diderot. Na jejich počest jsem také přidal nový banner, který má Voříšek v systémech výměnné reklamy, takže teď se na některých www stránkách možná můžete setkat i s tímto: Když už jsem u těch reklam, šokovalo mě, jak je drahá řádková inzerce v regionálním tisku (autorské honoráře za 7 či 8 článků rozsahu A4 a více za poslední půlrok mi stačily na zaplacení pouhých tří pětiřádkových inzerátků ve stejných novinách). Podle inovovaného zákona o obcích 128/2000 Sb. se musí obecní zastupitelstvo zabývat podněty občanů, kterých se kvůli tomu sdruží více, než 0.5%. Napsal jsem proto tomu našemu návrh, že by o příštím ročníku Horáckého sprintrally neměla rozhodovat jen obecní rada, ale celé obecní zastupitelstvo, a tento návrh jsem si nechal podepsat dalšími sedmi občany. A schválně, jestli uhodnete, jak 3.5. na zastupitelstvu projednávání tohoto dopisu dopadlo? Starosta veřejně vyhlásil, že vzhledem k tomu, že prý neví, kolik je 0.5% občanů Okříšek, zastupitelstvo se tak naším návrhem nemůže zabývat (není prý totiž jisté, jestli je 8 podpisů dost nebo málo). O podstatě návrhu se "přirozeně" ani náhodou nezmínil. Nevím, jestli bych si sám dokázal vymyslet podobně pěkný příklad této tzv. okříšské logiky v praxi. Užívejte si jaro a pokud nejste z Okříšek, radujte se, že o vás nerozhoduje právě to naše obecní zastupitelstvo...


Silvestr je tady za pár dní. Nevíte ještě, jak ho letos prožijete? Ale zároveň víte, že se vám nechce zůstávat doma s mísou chlebíčků a nudným televizním programem? Podívejte se na tipy, jak oslavit rok 2011! Silvestr 2010 na horách Je to sice na poslední chvíli, ale některé horské chaty a hotely mají ještě volná místa na Silvestra. Oslavit nový rok na horách má hned několik výhod. Uniknete každodennímu stereotypu, odpočinete si fyzicky i psychicky a uděláte něco pro své zdraví. Volná místa na Silvestra má ještě například Chata nad Pecí pod Sněžkou v Krkonoších. Silvestrovské odpoledne můžete strávit na sjezdovce. Večer je pak připraven raut, přípitek, večeře a živá hudba pro dokreslení silvestrovské atmosféry. To vše v ceně týdenního silvestrovského pobytu. V Jizerských horách má volno například hotel v Josefově Dole, na Šumavě pak například Hotel v Hořicích nebo v Petrovicích. Silvestr v restauraci Pokud máte oblíbenou restauraci, zjistěte, zda na Silvestra nepřipravila speciální program oslavy nového roku. Většina dobrých restaurací připravuje speciální silvestrovské menu, v němž nechybí řada specialit a novoroční přípitek. Někdy je zajištěna i živá kapela a taneční prostor. Řada divadel pořádá speciální silvestrovská představení plná zábavy a humoru. Jestliže rádi chodíte do divadla po celý rok, proč ho nenavštívit také na Silvestra? Zpravidla se hrají odpolední představení a někdy je připraven i přípitek s herci. Silvestr na chalupě nebo chatě Zorganizovat oslavu nového roku s přáteli nemusí být vůbec náročné. Důležité je mít vhodný prostor. Můžete je pozvat do svého bytu, ale mnohem lepší bude, pokud společně vyrazíte na chatu nebo na chalupu na prodloužený víkend. Zajištění jídla a pití si rozdělte – domluvte se, že každý přinese láhev oblíbeného pití a jídla. Večer pak můžete společně připravit chlebíčky a další silvestrovské občerstvení. Abyste se večer nenudili, připravte si společenské hry, které si zahrajete. Půlnoc pak můžete jít přivítat ven.


text: Úniková rychlost (u Země při povrchu mluvíme o 2. kosmické rychlosti) je rychlost, kterou se pohybuje po parabolické dráze kolem centrálního tělesa v dané výši těleso zanedbatelně malé hmotnosti. Je to nejnižší možná rychlost, při které těleso může definitivně opustit sféru gravitačního vlivu planety. Velikost únikové rychlosti v daném místě závisí na hmotnosti centrálního tělesa a na vzdálenosti od středu tohoto tělesa podle vztahu , kde je gravitační konstanta a je gravitační parametr centrálního tělesa. Ze vzorce je zřejmé, že úniková rychlost se vzdáleností od centrálního tělesa klesá. V tabulce níže jsou uvedeny hodnoty únikové rychlosti pro různé výšky drah v gravitačním poli Země, v následující tabulce pak únikové rychlosti přepočítané na povrch (resp. horní hranici mraků) u jednotlivých planet sluneční soustavy. Jistým zvláštním případem je tak zvaná černá díra, kde úniková rychlost z horizontu událostí (hranice černé díry, ze které už nedokáže uniknout ani světlo) je (teoreticky) větší nežli rychlost světla, která však nemůže být překročena; proto vše, co překročí horizont událostí, zůstává z dnešního hlediska nenávratně uvnitř černé díry (a je tedy zvenčí nepozorovatelné). Úniková rychlost podle výšky nad povrchem Země Tato tabulka uvádí závislost mezi únikovou rychlostí a výškou nad povrchem Země. Úniková rychlost na planetách, Slunci a Měsíci Tato tabulka uvádí únikovou rychlost na různých tělesech Sluneční soustavy. Související články Kosmická rychlost 1. kosmická rychlost 3. kosmická rychlost 4. kosmická rychlost Rychlost Gravitace Nebeská mechanika Astrodynamika


Hit jménem online půjčky. Proč jsou dnes tak žádané? – TipMag.cz Už jste slyšeli o online půjčkách? Určitě. Když surfujete na internetu, nabídne se vám nespočetné množství nabídek online půjček, které můžete, ale samozřejmě nemusíte využít. Pokud si však potřebujete půjčit třeba na opravu automobilu nebo na koupi nového elektrospotřebiče, nabídky všechny nezavrhujte. Online půjčky jsou totiž v takových případech mnohem výhodnější než klasické bankovní úvěry, k nimž se stačí sehnout jen v případě, pokud si potřebujeme půjčit peníze na vlastní bydlení. O online půjčkách bychom mohli říct, že se jedná o hit na finančním trhu. Už dávno se na finančním trhu nenachází jen bankovní úvěry, online půjček je daleko více. I když je online půjček opravdu dostatek, ani jedna nepřijde nazmar. Žádané jsou opravdu velmi. Ale proč? I o sto tisíc můžete zažádat online Tím hlavním důvodem, proč se lidé dnes schylují spíše k online nebankovním půjčkám než k tradičním bankovním úvěrům, je zejména fakt, že je lze sjednat online, jak již název ostatně napovídá. Nemusíte tedy investovat čas, nemusíte stát dlouhé hodiny ve frontách, v nichž budete čekat jen na to, až se vás ujme nepříjemný zaměstnanec odpočítávající minuty do konce své pracovní doby. Stačí investovat pár minut, během kterých se vyplní žádost, zvolí se výše částky, s ní se ukážou i splátky, a pokud s nimi budete souhlasit, jedním kliknutím žádost odešlete. Konkrétně Razdva půjčka je online od začátku až do konce, navíc se s ní pojí připsání požadovaných peněz na účet do patnácti minut od schválení půjčky, a to se jen tak někde nevidí. Půjčte si až sto tisíc korun na cokoli S Razdva půjčkou se také pojí možnost si v rámci této půjčky půjčit až sto tisíc korun. A ano, i o sto tisíc korun je možné si zažádat online, aniž byste museli kamkoli volat či chodit. Na co takovou sumu využijete vy? Koupíte si novější automobil nebo budete peníze investovat do rekonstrukce kuchyně?


text: Zvolit si budoucí povolání není nic jednoduchého. Proto žáci 2.stupně vyrazili 14.6. do Českých Budějovic. Tady pro ně byla připravená akce Dobrodružství s technikou, kde bylo možné navštívit stánky jednotlivých škol a učebních oborů, které mají společné téma, techniku. Žáci si mohli prakticky vyzkoušet, co by je čekalo, pokud by si některý z nabízených oborů vybrali. Vyzkoušeli si, jak ovládat RC- modely, mohli si vyříznout tvar z polystyrénu, bylo možné vyzkoušet si práci s pájkou, také mohli absolvovat simulovaný náraz v autě, které jede třicetikilometrovou rychlostí a kdo chtěl, podstoupil test svých znalostí z oblasti fyziky. Žáci 8.třídy pokračovali ještě další den,kdy je čekal program na Úřadu práce ve Strakonicích. Tady se jim celé dopoledne věnovaly dvě asistentky, které se snažily nasměrovat naše osmáky na školy, které by byly pro ně vhodné z hlediska jejich zájmu, prospěchu a hlavně pozdějšího uplatnění. Odcházeli se spoustou informací, které jim snad trochu otevřou cestu do budoucího života. 1. den: Stezka hraběnky Terezie – okruh v národní přírodní rezervaci Terčino údolí (3-4 hodiny, cca 4 km), prožitkové a přírodovědné aktivity vsazené do kontextu místní historie, za příznivého počasí hmatové chodníčky v Kneippových lázních, přechod říčky k vodopádu. Návrat na místo ubytování kolem 17. hodiny. 2. den: dopolední program v Nových Hradech: historicko – přírodovědný program v PP Sokolí hnízdo, na hradě a v zámeckém parku; po dohodě možnost návštěvy historické kovárny. 12:00 odjezd místním busem na Hojnou Vodu, odpoledne výstup na Kraví horu, výraznou dominantu severní části Novohradských hor s rozhlednou na vrcholu. Přírodovědné a prožitkové aktivity na 4 km okruhu s převýšením cca 200 m, velmi atraktivní prostředí (velké balvany, skalní „městečko“, pralesovitá bučina aj.) Cesta zpět místním busem, návrat na místo ubytování před 18. hodinou. 3. den: závěrečný program v místě ubytování – opakovací úkoly a hry, získávání indicií k nalezení „pokladu“. Ubytování: penzion Hamr, přímo v Terezině údolí (www.penzionhamr-novehrady.cz). Za nesnesitelného počasí náhradní program v prostoru restaurace. Strava: snídaně, obědy a večeře v místě ubytování (začínáme i končíme obědem). Na druhý den místo oběda cestovní balíček. Možnost volby jídel z jídelního lístku (i více druhů najednou). Předpokládaná cena kolem 400Kč.