29. 3. 2013 25. 3. 2013 Sbohem, PSP Ještě jedna platforma by si zasloužila zamávat šátečkem. Je to Playstation Portable, první pořádné šplouchnutí SONY do vod přenosných herních zařízení (PocketStation opravdu nepočítám). Jde poměrně o logickou úvahu - SONY většinou nejprve ovládlo domácnosti svými přístroji a pak nabídlo přenosnou alternativu - platí to zejména pro slavnou značku Walkman. Jelikož Playstation a i Playstati 1000 on 2 de facto ukořistily trh jenom pro sebe, byla SONY sebevědomá a nabídla tak pro cílovou skupinu mobilních hráčů PSP. Proti sobě měla jenom jedinou konkurenci - zastaralý GameBoy Advance od Nintenda. A i když Nintendo vyrukovalo s opozicí ve formě DS, na první pohled se nezdálo, že by vítěznou pozici PSP mohlo něco ohrozit, když na poli domácích systémů SONY uspěla na jedničku z hvězdičkou. Byl konec roku 2004 a budoucnost byla krásná. 22. 3. 2013 Hyboria V roce 1991 se na pultech knihkupectví objevila Velká Kniha Deskových Her od Miloše Zapletala. Jde o úžasného průvodce mnoha typy deskových her. I když se může zdát, že zdaleka nejvíce prostoru je věnováno variantám šachu, pozičních her typu Go nebo Mlýnek, po pečlivém prostudování všech pravidel dojdete k tomu, že skoro každá varianta obsahuje nějakou unikátní myšlenku designéra hry, pro kterou stojí za to se o hře dozvědět. Nezávisle na tom ale kniha obsahuje i řadu zmínek a odkazů na méně klasické deskové hry, okrajově jsou zmíněné dokonce i tituly spadající do kategorie stolních RPG. Jak je asi jasné - knihu naprosto zbožňuji, jelikož se mi stala cenný průvodcem i ve světě počítačových her, respektive v jejich chápání. V samotném závěru knihy pak Miloš Zapletal vyjmenoval několik perliček, jakési "NEJ" ze světa deskových her. A tam jsem narazil na "Nejdelší herní seanci v dějinách deskových her". Jde o hru Hyboria, kterou vymyslel Tony Barth. Celá herní seance trvala roky a dokonce vycházel časopis pro hráče, aby je informoval o aktuálním vývoji. Po hře jsem začal pátrat. 19. 3. 2013 B.A.T. Pamatujete si na dobu, kdy Ublijsoft ještě nebyl synonymem pokleslé zábavy? Těžko říct, kdy se to zlomilo, ale je celkem jisté, že před rokem 1995 má na svém kontě tato společnost nejeden hodnotný zářez. A to nejen jako developer, ale také jako publisher. V tomto případě hovoříme o studiu Computer's Dream, která vyrobila dvojici her B.A.T. Rád bych se nyní podíval na první díl této krátké série a to prostě proto, že jsem teprve minulý týden, tedy skoro čtvrtstoletí od vydání hry, pochopil, o co ve hře jde. Naposledy jsem ji hrál asi před deseti lety na Amize a přestože mne hra okamžitě zaujala, nikdy jsem se vlastně pořádně nikam nedostal. Nyní již chápu proč. Rozhodl jsem se tedy sepsat následující postřehy, které by měly sloužit napůl jako rozbor hry, napůl jako její návod či spíše průvodce. 14. 3. 2013 Tomb Raider Další restart další populární série. Lara Croft volá po předělání do moderního hávu současných her. To znamená překopat herní styl, zmenšit kozy a jelikož jde o prequel - zobrazit kořeny této hrdinky, jak se vlastně Lara Croft stala Larou Croft. Jist 1000 ě, měli jsme možnost hrát za mladičkou, sotva patnáctiletou Laru již v jednom z předchozích dílů, ale to šlo jen o tutorialovou úroveň. Nyní máme před sebou Laru přibližně dvacetiletou a ve zcela novém herním i grafickém kabátě. 11. 3. 2013 Max Payne 3 Naliji si čistého vína. Postavu Max Payna jsem nikdy zrovna moc nežral. Vlastně naopak. Vedle Duke Nukema jde dle mého názoru o nejprovařenější archetyp hrdiny, kterému k dokonalosti nechybí nic. Policajt, který přestal kouřit, zabili mu rodinu a umí střílet ve zpomaleném čase. Na rozdíl od zmíněného Atomového Vévody ale s touto postavou nemám tak zásadní problém, jelikož poselství studia Remedy bylo jasné. "Hle, tady máme supersexycool engine a nejlépe ho předvedeme na klišé noirové akci, která tady ještě nebyla". I když Max Payne není první hrou, která pracovala s bullet time (toto prvenství patří zřejmě Requiem: Avenging Angel, ale možná bychom jisté náznaky našli i dříve), je rozhodně tou, která ho proslavila. Čili - po druhém díle tady máme třetí. Bude bullet time stačit na to, abych si ze hry sedl na zadek? No samozřejmě, že ne. 4. 3. 2013 Hra měsíce: R-Type Marná sláva, polní tráva. R-Type se stal na dlouhou dobu hitem, přestože nebyl ani první ve svém oboru, ani nevypadal zdaleka nejlépe, ani nebyl nijak zvlášť originální. Jediná jeho vlastnost, která ho vystřeluje vysoko nad průměr, je hratelnost. Jakoby to bylo málo. R-Type zkrátka disponuje tím, co je pro tento žánr potřebné. Má akurátní rychlost, přesné ovládání, akurátní nepřátele, akurátní bossy. Dá se namemorizovat s patřičnou dávkou trpělivosti, umí frustrovat i motivovat. Hra, o které se nebojím říci, že je skutečně "al dente". Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


V roce 2012 vybralo studio Double Fine Productions neuvěřitelné tři miliony dolarů v kampani na serveru Kickstarter, aby následně po bezmála třech letech vydalo po patáliích nadvakrát hru, která svými produkčními hodnotami sotva sotva odpovídala částce, kterou v kampani původně žádali, tj. 300 tisíc dolarů (plus stovka navrch na dokument o hře). Jedná se bezesporu o nejvýraznější příklad moderního crowdfundingu, který se v konečném důsledku nepodepsal jen na vnímání hráčského financování jako takového, ale také na přijetí výsledné hry kritikou. Já sám jsem se rozhodl udělat pro hru lví službu - rozhodl jsem se vnímat výsledný produkt nezávisle na jeho tvůrčím procesu, který byl možná ostudný, ale to je tak všechno, co se s tím dá dělat. Takže fanfáry - první klikací adventura Tima Schaffera od dob Grim Fandanga je tady! 28. 11. 2015 Broken Age V roce 2012 vybralo studio Double Fine Productions neuvěřitelné tři miliony dolarů v kampani na serveru Kickstarter, aby následně po bezmála třech letech vydalo po patáliích nadvakrát hru, která svými produkčními hodnotami sotva sotva odpovídala částce, kterou v kampani původně žádali, tj. 300 tisíc dolarů (plus stovka navrch na dokument o hře). Jedná se bezesporu o nejvýraznější příklad moderního crowdfundingu, který se v konečném důsledku nepodepsal jen na vnímání hráčského financování jako takového, ale také na přijetí výsledné hry kritikou. Já sám jsem se rozhodl udělat pro hru lví službu - rozhodl jsem se vnímat výsledný produkt nezávisle na jeho tvůrčím procesu, který byl možná ostudný, ale to je tak všechno, co se s tím dá dělat. Takže fanfáry - první klikací adventura Tima Schaffera od dob Grim Fandanga je tady! 18. 11. 2015 Ingress Hru Ingress jsem na svůj mobilní telefon nainstaloval již před nějakým tím pátkem, ale jelikož jsem tehdy nedisponoval zrovna příznivým datovým tarifem, po většinu doby jsem byl jen velice pasivním divákem. Zaujala mne ale celá řada detailů, jako třeba business model, propojení s navigací Google Maps pro upřesnění výsledků, sběr fotografií zajímavých míst a vůbec jsem si studoval řadu detailů, které nijak přímo souvisí s hratelností titulu jako samotného. Poslední dvě měsíce se ale Ingressu věnuji i jako hráč, dostal jsem svou postavičku na třetí level a začínám chápat, co to jsou ty rezonátory, portály, kdo jso 1000 u ti zlí zeleňáci a tak vůbec. A musím uznat, že mne to překvapilo, jak moc dobře to mají vymyšlené a že je to vážně dost hratelné a to zejména pro nehráče klasických her (ať už mobilních nebo obecně počítačových). 17. 11. 2015 Year Walk Jediný důvod, proč jsem si hru koupil, byl tento článek v Eurogameru. Přesněji řečeno - má jít o další ukázku, kde má smysl zapojit do hry dva displaye, každý se svou vlastní gravitací. Vím, že hra byla původně dělaná pro telefony a tablety, ale mne zajímalo právě, jak se autoři popasovali s platformou WiiU. Jelikož jde o minihru, nelze doopravdy čekat nějaké asynchronní orgie. Přesto musím čistě ze snobského hlediska pokývat hlavou, že celá řada detailů je implementovaná naprosto skvostně a i když je cena za sotva dvouhodinový zážitek celkem vysoká, jsem rád, že jsem tyto nápady viděl implementované v praxi. Nintendo Badge Arcade O tom, že se Nintendo mění, svědčí dost zásadní změna strategie vydávání her. Nejde jenom o uvedení nové hardwarové platformy, od které si slibuji všelicos, ale také o zaměření na free to play tituly. Vedle Pokemon Shuffle a Puzzle & Dragons, je to nyní Badge Arcade, který usiluje o naši přízeň. Obvykle se free to play titulům nevěnuji, tentokrát ale udělám výjimku, protože mne zaujal celkový business model i design titulu, který je skutečně inovátorský a myslím si, že může mít úspěch - avšak pouze v Japonsku. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Bowers&Wilkins PV1 - Hi-Fi Voice - recenze audio-video techniky a chytrého bydlení Písmena PV v názvu odkazují na anglický pojem „Pressure Vessel", což do mateřštiny přeloženo by mohlo být cosi jako „tlaková nádoba". Z toho ovšem logicky plyne i pochopení zakulaceného tvaru ozvučnice - však také sférický tvar nejlépe vyrovnává rozdíly tlaku uvnitř a vně objektu, stačí se podívat na tvary skafandrů pro hlubokomořské potápění. Stěny více než dvacet kilogramů vážící koule s názvem PV1 jsou vyrobeny z hliníku, aby mohly být kvůli maximalizaci vnitřního objemu co nejtenčí. Výrobce pak celý koncept označuje za uzavřený aktivní subwoofer s tlakovou ozvučnicí. Zdrojem basu jsou zde dva 20ti centimetrové reproduktory s dlouhým zdvihem, pracující v opačné fázi, aby minimalizovaly parazitní kmity ozvučnice. Oba stříbřité měniče jsou vyrobeny z kombinace slídového základu, polystyrenu a navrch pokoveny a vytvarovány konkávní vrstvou hliníku. O pohon obou reproduktorů se pak stará digitální zesilovač na bázi ICEpower s výkonem 500 Wattů. Kdyby to náhodou pro větší místnosti nestačilo, na panelu s konektory nalezneme krom tradičního RCA vstupu, napájecího konektoru a FCC68 4/4 (téměř telefonní) konektor reproduktorové úrovně také konektor RCA Line out pro spojení s dalšími jednotkami PV1. Celkové zaměření spíše na zvuk a design než uživatelský komfort je zřejmé také z provedení ovládacích prvků. Jedná se o do povrchu zapuštěné polohové přepínače, na něž potřebujete buď nehty, šroubovák nebo silnou vůli, abyste se dostali ke kýženému nastavení. Přesto estetické stránce věci není co vytknout, pás ovladačů je i na pohled pěkný a kopíruje styl celku. Bowers&Wilkins PV1 nabízí vzhledem k objemu velmi působivý kmitočtový rozsah 21 - 110 Hz v tolerančním pásmu -3dB. Povolíme-li toleranci až k -6dB, rozsah se změní na 18 - 140 Hz, což už by mělo stačit na všechny kmitočty, vyskytující se v běžné i méně běžné hudbě. Horní mez lze nastavením low-pass filtru posouvat mezi 31 a 110 Hz (respektive 40 a 140 Hz dle vyšší tolerance). Regulovat lze pak ještě fázi, hlasitost, funkční režim (vypnuto, zapnuto nebo automatické spínání) a utlumení basů. Všechna nastavení je třeba provést ručně, dálkové ovládání schází. Během testu fungoval PV1 jakou součást dvoukanálového i multikanálového systému, jako součást čistě audio sestavy i v sestavě zaměřené na komplexní audio-vizuální zážitek. V ní figurovala all-in-one lampový DVD receiver Philips MCD908 spolu s Naim CD5i a Denon DVD1800 BD. Vše propojeno kabeláží Quad, Monster Cable a Eagle Cable Condor Blue. Zvuk zde reprodukovaly reprososutavy Philips jako vedlejší pár, jako hlavní pár pak Harbeth Monitor 30, porovnání proběhlo se subwooferem Jamo A70. V dalších kombinacích pak PV1 hrál s Vincent SA-T1 / SP-331MK a Lyngdorf TDAI 2200, porovnáván pak byl s Tannoy TS801 i nižším firemním kolegou B&W ASW610XP. Doplňoval mezi jinými Tannoy Revolution DC6, Quadral Platinum M5, Canton Karat 770 DC či AdamVox SET / HE-W-ET. Příjemným bonusem do boků bipolárně vyzařujícího systému je nenáročnost na umístění v prostoru. Subwoofer nakonec skončil v pravé polovině poslechové místnosti na vzájemné ose reprosoustav, ovšem spíše i z estetického hlediska než ze skutečně praktického přínosu. Díky objemu basu snad jen jediné doporučení - do rohu PV1 nepatří ani vzhledově, ani zvukově. I přes v zásadě poměrně jednoduché možnosti nastavení neměl PV1 nejmenší problém plynule navázat tam, kde končily jakékoliv použité reprosoustavy. Navíc dokázal podat v hudební části, ať už šlo o kontrabas v úvodu živého alba Patricie Barber, o basovou linku v „Another One Bites the Dust" od Queen, mocné smyčcové party Mussorgského „Velké brány Kyjevské" nebo o nízkofrekvenční základ „černého alba" Metallicy, vždy a všude není co PV1 vytknout. Timing, síla, údernost, nezkreslenost a uvěřitelnost jsou společnými jmenovateli projevu. Působivý je i neefektní přednes subwooferu, který prostě jako kdyby neexistoval, integruje se do zvuku reprosoustav tak přirozeně, že je posouvá dále a výše, aniž by bylo možno zaslechnout neplechu, stírání detailů nebo jakékoliv jiné zvukové problémy. Ať už dobroukává k maličkým regálovkám typu Revolution DC6 či k plnohodnotným reprosoustvám s více než slušným vlastním basem typu Quadral Platinum M5, vždy se v nejspodnějších frekvencích zvuk otevře, projasní a uklidní, celkový dojem je navíc najednou plynulejší a zábavnější. Okouzlující je také schopnost B&W PV1 působit v domácí kině jako zdroj opravdu efektních a mocných zvuků. Úvodní bitevní scéna filmu „Zachraňte vojína Ryana" dostává působivost a údernost ne nepodobnou té z kinosálu. Výbuchy duní fyzickým tlakem celou místností, aniž by se subwoofer zadýchal, neztrácí se detaily ani jasnost. Stejně tak efektům ve sci-fi „Riddick: Kroniky temna" přibude při zapnutí PV1 okamžitě objem i údernost, film získává na dramatičnosti a prožitek se opět blíží pocitům z kina. Bowers&Wilkins PV1 je fantastický subwoofer - vlastně opravdu slyšitelně lepším je třeba až úroveň Velodyne DD-12, bedna asi tak čtyřikrát větší než PV1. A dvakrát dražší. Údernost, přesnost, čistota, rychlost, PV1 nepostrádá žádnou z důležitých kvalit dobrého subwooferu. Za ne úplně malou cenu nabízí nejen netradiční vzhled, výborné výrobní provedení, ale i skutečně high-endový zvuk, rozšiřující s úspěchem schopnosti téměř jakýchkoliv reprosoustav. Pokud už uvažujete o univerzálním špičkovém subwooferu, B&W PV1 by měl být jednou z prvních možností. Kč 35 590,- + moderní, originální a bytelné provedení + hutný, rychlý a přesný bas + nenáročnost na umístění v prostoru - nešikovná regulace všech nastavení designovými knoflíky - na danou cenovou kategorii vlastně nic - snad jen chybějící automatická kalibrace jako třešnička na dortu a možná ještě dálkové ovládání 23. červenec 2012 : Sennheiser HD 700


source: wikipedia

text: Standard ISO 3166-1 definuje kódy států a závislých oblastí. Je částí standardu ISO 3166. Poprvé byl tento seznam zveřejněn v roce 1974 Mezinárodní organizací pro normalizaci (ISO). Standard definuje tři různé kódy pro každou oblast: ISO 3166-1 alpha-2 je dvoupísmenný systém obsahující několik vyhrazených kódů; zastaralé kódy jsou shrnuty v ISO 3166-3. ISO 3166-1 alpha-3 je třípísmenný systém obsahující několik vyhrazených kódů. ISO 3166-1 numeric je trojciferný systém, který je shodný se systémem definovaným Statistickým oddělením OSN. ISO 3166-1 není jediným standardem pro kódy států. Seznam kódů Související články ISO 3166-2 Externí odkazy Oficiální stránka k ISO 3166 na webu ISO (anglicky) Prohlížení aktuální verze ISO 3166 Přehled starších změn ve standardu (anglicky) 1 Identifikátory Číselníky


source: CulturaX

text: Náš Martin Michelot v debatě na kanále France 24 komentoval nedávné jmenování Édouarda Philippeho francouzským premiérem. Martin Michelot byl spoluautorem článku La Dédiabolisation, ve kterém analyzuje úspěch francouzské ultrapravicové strany Front National, její politický program a dopad potenciálního zvolení Marine Le Pen ve francouzských prezidentských volbách na Francii a Evropskou unii. Náš Martin Michelot příspěl k článku na Foreign Policy ''Au Revoir, Hollande'', kde komentoval oznámení francouzského prezidenta znovu nekandidovat do funkce v roce 2017. 29. sprna 2016 Již jsou známi někteří kandidáti do francouzských prezidentských voleb 2017. Jaké má kdo z nich šance rozebíral Martin Michelot v rozhovoru pro ČT24. Michal Vít byl 13. července hostem pořadu Události, komentáře na ČT24, kde se vyjádřil k plánovanému summitu Francie, Německa a Itálie, svolanému francouzským prezidentem Hollandem na konec srpna. Tragické události 13. listopadu rezonují v online prostoru pod několika # hashtagy. Vyjma reminiscence Charlie Hebdo a #JeSuisParis vyjadřují různé úhly pohledu na pařížské události z konce tohoto týdne.


Jihlava začíná pojedenácté myslet filmem — ČT24 — Česká televize Jihlava začíná pojedenácté myslet filmem Jihlava - Slavnostním večerem v režii divadla Vosto5 spojeným s uvedením filmu "Miloš Zeman - nekrolog politika a oslava Vysočiny" začne dnes 11. ročník Mezinárodního festivalu dokumentárních filmu Jihlava. Letos je připraven dosud největší výběr filmů, na programu je 170 snímků všech metráží. Zvláštní dárek svým uživatelům pak během festivalu přináší i portál pro dokumentární a experimentální film on-line Doc-Air, kde budou zdarma k prohlédnutí vybrané snímky ze soutěžních sekcí a z retrospektivních přehlídek Chrise Markera a Haruna Farockého. Festival s mottem „myslet filmem“ není jen možností představit dokumentární tvorbu veřejnosti, ale také šancí pro profesionály seznámit se s tvorbou svých kolegů a usnadnit distribuci filmů do kin a televizí. Soutěžní snímky se letos utkají ve třech sekcích. V sekci Česká radost, kde ocenění bude výsledkem veřejné diskuse nezávislé poroty, se objeví například dokument Papírový atentát režiséra Radima Procházky, který se vrací k takzvanému sarajevskému atentátu na předsedu ODS Václava Klause v roce 1997, experimentální Druhá liga Martina Ježka, nový sestřih filmu Marcela režisérky Heleny Třeštíkové, film „o domestikaci zvířat i lidí“ Miloslava Nováka Mír s tuleni a další. Zahraniční sekce nazvané Dobré dílo se zúčastní 20 snímků z celého světa. Nejlepší dílo bude stejně jako vloni vybírat jeden muž, experimentální filmař a rodák z Brna Woody Vašulka. Třetí soutěžní sekce Mezi moři má za cíl ukázat různorodost kinematografických přístupů a témat a letos ji organizátoři rozšířili o oblast východní Evropy - doposud mapovala pouze středoevropské snímky. „Jihlava je místem, kde západní filmaři objevují filmy z východu a kde se spousta režisérů a producentů z východní Evropy setkává se západními distributory,“ říká ředitel festivalu Marek Hovorka. Festival potrvá do neděle 28. října, zakončí ho česká předpremiéra nového filmu amerického nezávislého režiséra Michaela Moora Sicko. Organizátoři po předešlých zkušenostech rozšířili kapacitu festivalu o dva promítací sály. Mezi letošními hosty se objeví například Erika Hníková nebo nositel nominace na Oscara za film Radio Bikini Robert Stone. Zájemci se po projekcích mohou zúčastnit diskusí s přítomnými tvůrci, připraveny jsou i velké panelové diskuse, koncerty a výstavy.


Příprava na pěší putování dlouhé 900 km


Jezuita Antonín Koniáš: Byl nesmlouvavý palič knih, nebo zapálený knihovník? | 100+1 zahraniční zajímavost 22.02.2019 - Jan Halm „Českých knížek hubitelé lití: plesnivina, moli, jezoviti! A nejhorší z nich páter Koniáš!“ Alespoň o tom se snažil své čtenáře přesvědčit Alois Jirásek, když psal své Temno. Jenže zlořečený jezuita měl knihy rád a snažil se v nich udělat pořádek. Co na tom, že se lidem snažil vnutit ty „správné“ a vzít podle něj „závadné“? Velikán mezi českými spisovateli se v románu Temno vykreslujícím obtížnou dobu počátku 18. století dopustil řady zjednodušení. Antonín Koniáš to tak slíznul za všechny ostatní paliče knih, ačkoliv zdaleka nebyl v našem kraji jediný. Klíč k rozeznání bludů Jako správný věřící byl otec Koniáš přesvědčen o pravosti katolické víry, které Tovaryšstvo Ježíšovo sloužilo. Zároveň věřil, že Luterovo učení jsou bludy, které mají jeho ovečky svést na scestí. Jako správný pastýř byl odhodlaný toto nedopustit. Naštěstí žil v době, kdy už se více než lidé pálily knihy, coby zdroj pomýlených myšlenek a rozporů s církví. Koniáš se v tomto potírání „hlasu nepřítele“ skutečně činil. Díky pečlivým záznamům, které pravidelně posílal svým nadřízeným, máme dobrou představu, kolik knih odevzdal ohni. Ačkoliv Josef Jungman i Josef Dobrovský mluví o 60 000, ve skutečnosti jich byla zhruba polovina. Byly mezi nimi knihy bludné, pověrečné i nemravné. Pro jejich rozpoznávání vydal roku 1729 Klíč kacířské bludy k rozeznávání otvírající, k vykořenění zamykající. Šlo o seznam evangelické a protikatolické literatury, umožňující rozpoznat, zda je daná kniha v pořádku, nebo „na indexu“. Jednalo se o ucelený katalog, díky kterému se do dnešních dnů dochoval přehled zakázané literatury. Ačkoliv je Koniáš stále vnímán především jako postrach a ničitel knih, byl vlastně prvním bibliografem knih vydaných na Moravě a v Čechách. Dokonce také knihy psal a to německy, česky a latinsky. Zabavené svazky nahrazoval „nezávadnou literaturou“ na vlastní náklady a často i z vlastního pera, například kancionálem Cytara Nového zákona či Zlatá neomylná římsko-katolické pravdy dennice. Posláním otce Koniáše totiž nebylo lidem ubližovat nebo je pronásledovat. Jako misionář je měl pokorně vést k bohu a zajistit, aby k němu kráčeli po správné cestě. Proti Jiráskovu popisu tedy nebyl zlý a ani šílený. Spíše by se slušelo říci horlivý a zapálený pro věc. A také výkonný. Chodil od města k městu, od vesnice k vesnici, od domu k domu a vzdělával lid ve znalosti písma. Byl schopen zaujmout jak pány na zámku, tak kmány v putyce. TIP: Libri prohibiti: Kdy zrušila katolická církev seznamy zakázaných knih? Koniáš svůj život prožil na cestách, po kterých chodil jako nejchudší z chudých. Postil se, nehýřil a upřímně žil to, co sám kázal. A kázat dovedl i třeba pětkrát za den, bylo-li třeba. Jediné, oč žádal své hostitele, byla skromná, ale teplá místnost. Trápilo jej totiž revma. Páter zemřel 27. října 1760 v Praze. 21 let po jeho smrti vydal císař Josef II. toleranční patent, kterým stát uznal luteránské, kalvínské a pravoslavné učení. novověkčeské zeměrekatolizacecenzuraknihy


source: fineweb

text: Dne 14.9.2013 proběhla úspěšně v Centru Gábina akce Cvičí celá rodina za podpory ČEZ, a.s. a města Týn nad Vltavou. Děti a dospělí si tak mohli vyzkoušet různé druhy cvičení pod dohledem zkušených cvičitelů a instruktorů. Zájemci si zacvičili na velkých míčích, balančních podložkách Bosu a protáhli svá těla při lekci pilátes nebo jógy. V areálu loděnice RK Týn bylo pro závodníky, pořadatele i závodníky perfektní zázemí. Na trati po cyklostezce, z Týna na Břehy, se proběhlo téměř 150 běžců z celé republiky. 49 dětí zdolalo tratě 100 – 400m a 97 závodníků ukrajovalo z tratí 5 a 10km. Shotokan karate klub Bechyně zve všechny příznivce bojových sportů na informativní schůzku a zápis nových členů, který se koná: v Týně nad Vltavou každou středu 2011 od 16:30 hod tělocvična zákl. školy (Hlinecká) – Karate! a každé úterý 2011 od 18:00 hod tělocvična zákl. školy (Vinařického nám.) - Tai-chi ! Nábor bude probíhat do konce října 2011. Dne 9. září bylo předáno ocenění "Sportovec roku 2010 města Týn nad Vltavou" třem sportovcům, kteří úspěšně reprezentovali město v mezinárodních soutěžích. Oceněni byli: Zuzana Šerá, Vojtěch Dlouhý - oba Kanoistický klub JISKRA Týn nad Vltavou a Dominik Řeháček - Sportovní klub JUDO Týn nad Vltavou. Tenisový klub Týn nad Vltavou má nové internetové stránky Tenisový klub Týn nad Vltavou má nové internetové stránky www.tenistyn.cz, na kterých se dočtete o aktuálním dění v klubu, výsledcích, novinkách, možnostech hry, službách, historii klubu atd. atd. Najdete zde také spousty fotografií ze zápasů, turnajů, online chat.


Ricky Martin vstoupil do nového roku s dcerkou: Příjmení má po obou tatíncích - Super.cz Ricky Martin a Jwan Yosef (zprava) se radují z holčičky. Profimedia.cz 1. ledna 2019 10:40 Slavný zpěvák je od roku 2017 manželem malíře Jwana Yosefa. Společně už vychovávají desetiletá dvojčata Valentina a Mattea, která si Ricky pořídil díky náhradní matce. Teď už je v jejich rodině i holčička. Příspěvek sdílený Ricky (@ricky_martin), Pro 31, 2018 v 2:31 PST „S potěšením oznamujeme, že jsme se stali rodiči krásné a zdravé holčičky, Lucii Martin-Yosef. Je to pro nás úžasné období a nemůžeme se dočkat, co s tímto skvělým miminkem zažijeme. Oba její bráškové i já s Jwanem jsme si ji hned zamilovali,“ napsal zpěvák na Instagramu k roztomilé fotce, na níž Lucia drží prsty svých tatínků. ■ Ricky Martin a Jwan Yosef mají se dočkali dcery. ■ Od roku 2017 tvoří manželský pár. ■


text: Dne 9.11 proběhnou třídní schůzky online formou. - Sportovní gymnázium Ostrava Dne 9.11 proběhnou třídní schůzky online formou. Domů » Blog » Aktuality » Dne 9.11 proběhnou třídní schůzky online formou.


text: Kolik otevřených oken máte právě teď na ploše počítače? Je jich příliš mnoho? Systém Windows 7 jsme navrhli tak, abychom vám pomohli plochu zpřehlednit. Budete tak moci rychle najít to, co potřebujete. Počítač se systémem Windows 7. Prostředí plochy Aero (pro některé funkce). Co je to? Náhledy miniatur vám mohou výrazně pomoci, když přepínáte mezi spoustou oken. Umístěte ukazatel myši na ikonu programu na hlavním panelu systému Windows 7 a uvidíte miniaturní zobrazení dokumentů, obrázků a dokonce i živých videí. Umístěte ukazatel na miniaturu a funkce Náhled z ní udělá okno plné velikosti. Všechna ostatní otevřená okna dočasně zmizí. Také se vám to zdá mnohem přehlednější? Panel Snadné spuštění dříve nabízel zástupce programů, k nimž jste potřebovali rychle přejít. Teď máte možnost jednoduše „připnout“ programy (a soubory) na hlavní panel systému Windows 7 , odkud je lze otevřít jediným kliknutím. Pořadí tlačítek na hlavním panelu snadno změníte – stačí kliknout a přetáhnout je. A díky seznamům odkazů získáte rychlý přístup k nejčastěji používaným položkám, jako jsou často zobrazované weby nebo oblíbené dokumenty. Potřebujete někdy porovnat dva dokumenty vedle sebe? Dříve bývalo nutné upravit velikost oken ručně. Díky funkci Přichytit stačí jednoduše přetáhnout každé z oken na jednu stranu obrazovky a okna se přichytí na místě naproti sobě. Když okno přichytíte v horní části obrazovky, roztáhne se tak, aby vyplňovalo celou plochu. Díky funkci Shake můžete kliknout do horní části okna a mírným zatřesením myši minimalizovat všechna ostatní okna. Znovu zatřeste a ostatní okna se vrátí. Systém Windows 7 nabízí několik skvělých nástrojů, které vám pomohou spravovat pracovní prostor, a množství způsobů, jak si přizpůsobit vzhled plochy –motivy, tapety a další. Ale spousta se toho děje i pod povrchem. To, co zákazníci chtějí nejvíce – podle toho, co od nich slýcháme – je vlastně celkem jednoduché: rychlý a spolehlivý počítač. Naši technici to měli tedy jako první na seznamu úkolů. Systém Windows 7 rychleji přechází do režimu spánku a obnovuje se z něj a je méně náročný na paměť a tím i na baterii. Zvládněte více díky funkcím Windows 7 Co potřebujete, abyste mohli začít Nikdy jste s počítačem nepracovali? Poznejte základy systému Windows 7


Microsoft opět zlevňuje Surface - Krátké zprávy - NOTEBOOK.cz Microsoft opět zlevňuje Surface 26. 8. 2014 12:00 Rubrika: Krátké zprávy Autor: Jan Konvalina Minulá generace tableto-notebooku Surface od Microsoftu se neprodávala příliš dobře i přes zajímavou výbavu a možnosti, brzy následovalo snižování cen a různých výměnných akcí za iPady. Od nové generace si Microsoft sliboval daleko lepší výsledky, ale asi marně, ceny jsou opět dolů. Všechny současné modely totiž jdou cenou dolů o 100 dolarů a to dokonce i LTE verze, která se prodává teprve od března. Zatím se zlevňují pouze modely bez přídomku Pro, na kterých běží pouze ořezaná verze Windows RT na ARM procesorech a s displejem 10,6 palců s Full HD rozlišením. 32GB varianta vyjde na 349 dolarů, 64GB úložiště si připlatíme na 449 dolarů a 64GB LTE verze je za 579 dolarů. K nám se oficiálně nedováží, ale některé větší internetové obchody sem tam pár kousků nabídnou, ovšem za přemrštěnou cenu.