text: Univerzita Karlova (zkratka UK, latinský název Universitas Carolina) je nejstarší a největší česká vysoká škola. Je hodnocena jako nejlepší vysoká škola v České republice. Založil ji roku 1348 český král Karel IV., po němž je pojmenována. Univerzita Karlova je jednou z nejstarších evropských univerzit, konkrétně je nejstarší severně od Itálie a východně od Paříže. Univerzita byla nejprve podřízena panovníkům českých zemí, teprve později státu. Ve 20. století zažila značný rozkvět, který byl ale negativně ovlivněn nacistickou okupací a komunistickým režimem. Právě studenti Univerzity Karlovy pak sehráli důležitou roli při Sametové revoluci, jež vedla k pádu komunistického režimu a následnému vytváření demokratického státu. Univerzitu Karlovu tvoří 17 fakult, 4 vysokoškolské ústavy, 4 účelová zařízení a 5 dalších specializovaných pracovišť. Univerzita nesídlí v jednom kampusu, většina jejích součástí je umístěna v různých částech Prahy, pouze tři fakulty se nachází v jiných městech a to Lékařská fakulta v Plzni, Lékařská fakulta v Hradci Králové a Farmaceutická fakulta v Hradci Králové. Kromě českých studentů na ní studuje také řada zahraničních. Její absolventi dosahují nejvyšší uplatnitelnosti na trhu práce z českých vysokých škol. Univerzita poskytuje sociální a ubytovací stipendia a podporu studentům se speciálními potřebami, stejně jako možnost ubytování a stravování ve svých zařízeních, aby zpřístupnila studium i studentům se znevýhodněním. Univerzita Karlova se od svého založení podílí na formování českého sociálního a kulturního života. Z jejích absolventů se rekrutují přední osobnosti kultury, byznysu i politiky. Řada jejích absolventů uspěla i v globálním měřítku a dosáhla vědecké excelence. Vystudovali ji například nositelé Nobelových cen jako biochemik Carl Ferdinand Cori, biochemička Gerty Coriová či chemik Jaroslav Heyrovský, slavní spisovatelé jako Karel Čapek či Franz Kafka i politici jako český prezident Edvard Beneš, popř. první předseda vlády Československa Karel Kramář, působil na ní také zakladatel Československé republiky a její první prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Historie Středověká, stavovská a jezuitská univerzita Pražská univerzita byla založena nejméně třemi akty, totiž zakládající listinou papeže (bulou) Klementa VI., potvrzenou v Avignonu 26. ledna 1347, nadační listinou Karla IV. ze dne 7. dubna 1348 a konečně tzv. Eisenašským diplomem ze 14. ledna 1349. Nejpozději od poloviny 19. století se jako den jejího založení slaví 7. duben 1348. Vzorem pro její uspořádání byly univerzity v Paříži, Bologni a Neapoli, studium začínalo na fakultě svobodných umění („artistické“) a mohlo pokračovat na fakultě teologické, právnické nebo lékařské. Pro rozhodování o celouniverzitních záležitostech byli studenti i učitelé v té době rozděleni do 4 „národů“: českého, bavorského, polského a saského. Český národ zahrnoval obyvatele Čech i Moravy, jak česky, tak německy mluvící, dále Jihoslovany a obyvatele Uher. Bavorský zahrnoval Rakušany, Šváby, obyvatele Frank i Porýní, polský Slezany, Poláky a Rusy, saský obyvatele Míšeňska, Durynska, Horního/Dolního Saska, Dánska a Švédska. Studenti české národnosti tvořili 16–20 % z celkového počtu studentů. Studium sice začalo už v roce 1347, rozbíhalo se však pomalu a podstatným krokem bylo založení Karlovy koleje roku 1366 a velkorysá stavba Karolina roku 1383. V roce 1409 upravil král Václav IV. Kutnohorským dekretem rozhodovací pravomoci ve prospěch českých reformistů, což vedlo k odchodu většiny profesorů a studentů, z nichž část se rozhodla založit univerzitu v Lipsku. Tímto odchodem došlo ke snížení významu pražské univerzity a ta se stala pouhou regionální, postupně upadající univerzitou, od husitských bouří univerzitou podobojí (utrakvistickou), což ji mezinárodně izolovalo. Od poloviny 15. století měla pouze fakultu artistickou a i když zde působilo několik významných vědců, pečovala hlavně o výchovu učitelů. V polovině 16. století, když v Praze vznikla jezuitská kolej, povýšená císařem Matyášem roku 1611 na univerzitu, musela stará univerzita čelit silné mezinárodní konkurenci, a po porážce stavovského povstání roku 1620 byla roku 1622 nejprve odevzdána jezuitům. Roku 1654 císař Ferdinand III. prosadil dohodu všech stran o vytvoření jedné univerzity Karlo-Ferdinandovy se čtyřmi fakultami, přičemž fakulta filosofická a teologická zůstala ve správě jezuitů, arcibiskup byl potvrzen ve funkci kancléře, kterou však v praxi obvykle vykonával rektor. Osvícenský absolutismus Ve sporech mezi arcibiskupem a císařem byla nakonec univerzita podřízena státu a od poloviny 18. století přetvořena na učiliště pro výchovu učitelů, kněží, lékařů a úředníků absolutistického státu. Jezuité byli z univerzity vykázáni a vyučovacím jazykem se stala místo latiny němčina. Roku 1848 se univerzitní studenti významně podíleli na povstání a roku 1849 změnil ministr hrabě Lev Thun-Hohenštejn novým zákonem všechny rakouské univerzity podle německého von Humboldtova vzoru na svobodná učiliště věd s jistou autonomií. Ve druhé polovině 19. století ovšem rostlo napětí mezi Čechy a Němci, až roku 1882 byla univerzita rozdělena na českou a německou. Počty studentů pak rychle rostly a čeští studenti měli brzy početní převahu; obě univerzity získaly řadu nových budov. Na německé univerzitě působili například vědci Ernst Mach, Christian Doppler a Albert Einstein, nebo pozdější rakouský politik Anton Rintelen, na české také pozdější prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Československá republika Po pádu Rakousko-Uherska a založení Československa rozhodl Československý parlament zákonem z roku 1920 (tzv. lex Mareš), že nositelem tradice pražské univerzity je nadále česká Univerzita Karlova. V následujících letech vznikla řada nových budov, a to i pro univerzitu německou, rozšířilo se studium žen a vznikly i nové fakulty přírodovědecké. Národnostní napětí však pokračovalo a po nástupu nacismu v Německu se k němu pražská německá univerzita do značné míry přiklonila. Po obsazení Československa a studentských manifestacích roku 1939 byly české vysoké školy „dočasně“ uzavřeny a majetek UK převzala univerzita německá. Po roce 1945 V roce 1945 byla německá univerzita zrušena a její majetek převzala UK, řada historických dokumentů (včetně zakládací listiny) se však při té příležitosti ztratila. V poválečných letech rychle rostl počet studentů, po komunistickém převzetí moci v únoru 1948 však byla téměř čtvrtina vyloučena a mnoho učitelů propuštěno. Radikální reformy ministra Zdeňka Nejedlého roku 1950 se řídily podle sovětských vzorů, zavedly povinné studijní programy, množství zkoušek a univerzitu zcela podřídily státu. Věda a výzkum byly z velké části převedeny do Akademie věd. Podporu měly hlavně přírodovědecké obory, vznikla Matematicko-fyzikální fakulta (1952), Fakulta tělesné výchovy a sportu (1953) a Fakulta technické a jaderné fyziky (1955). Po jistém pokusu o liberalizaci v šedesátých letech postihla i UK tzv. „normalizace“, tj. rozsáhlé čistky mezi studenty i učiteli. Některé obory si přesto udržely jistou úroveň i prestiž. Po tzv. „sametové revoluci“ v r. 1989, o niž se přičinili i pražští studenti, byla obnovena akademická svoboda, senáty a volby funkcionářů a roku 1998 byly státní vysoké školy přetvořeny na školy veřejné s vlastním majetkem a rozhodováním. Prudkému růstu počtu studentů však neodpovídal nárůst financí a zejména investic, takže se řada fakult začala potýkat s prostorovými problémy. Postupně se dařilo navazovat přerušené mezinárodní styky včetně studentských výměn a stále větší důraz se začal klást na vědeckou činnost univerzit. V roce 2009 vyprodukovala UK podle vládní metodiky téměř třetinu celého základního výzkumu v ČR (více než třetina připadla na Akademii věd ČR, zbytek na všechny ostatní vysoké školy v ČR). Podle přílohy zákona č. 172/1990 Sb. se univerzita od roku 1990 nazývala „Univerzita Karlova v Praze“, příloha zákona č. 111/1998 Sb. toto jméno potvrdila. V roce 2009 se ale objevily snahy o návrat k názvu bez dodatku označujícího její sídelní město, jak bylo určeno už zákonem o poměru pražských univerzit z roku 1920. Ovšem až v roce 2016 byl zákon o vysokých školách novelizován tak, že název školy se skutečně od září téhož roku změnil pouze na „Univerzita Karlova“ bez dodatku označujícího její sídlo. Po roce 2000 K 31. prosinci 2009 studovalo na UK již 52 842 studentů v 625 studijních oborech, z toho 7972 doktorských studentů a přes 7 tisíc cizinců. V tomtéž roce 2009 dostala UK 61 621 přihlášek ke studiu a přijala 18 020 nových studentů. Nezaměstnanost jejích absolventů byla 1,6 %, což je (spolu s VŠE Praha) nejnižší hodnota v ČR. V rámci programu Erasmus vycestovalo na semestr 1858 a přicestovalo 1759 studentů. V placených kurzech celoživotního vzdělávání studovalo 16 555, na Univerzitě třetího věku 4574 zájemců. Z celkem 12 474 zaměstnanců bylo asi 640 profesorů, přes 1000 docentů, 1500 vědeckých pracovníků a přes 4600 asistentů a lektorů. Rozpočet univerzity činil v roce 2009 již přes 8 mld. Kč, z toho téměř 2,5 mld. jsou vlastní příjmy (mimo státní rozpočet), v roce 2018 to bylo 10,675 mld. Kč. Také v oblasti vědy a výzkumu zaujímá UK významné místo nejen v rámci České republiky. Na produkci mezinárodně hodnocených – hlavně přírodovědeckých a medicínských – publikací (WoS) se UK podílí 30 % z celé produkce ČR, mezinárodní bibliometrický h-index vzrostl na 42 a je nejvyšší v ČR. V mezinárodních žebříčcích (Shanghai University, Times HE Supplement), které ovšem silně preferují přírodní a lékařské vědy a anglicky mluvící země, se umisťuje jako jediná v ČR a jedna ze tří ve východní Evropě mezi prvními 500, a to někde kolem 250. místa. Univerzita své akademické obci rovněž poskytuje řadu podpůrných služeb, mezi které patří ubytování, stravování (Koleje a menzy, KaM), vydavatelská činnost (nakladatelství Karolinum) a knihovny. Celkový knihovní fond činí přes 4,66 mil. svazků. 17 fakult UK pak připravuje odborníky pro širokou oblast: humanitních a společenských věd včetně učitelství, práva, filologie a překladatelství, žurnalistika a knihovnictví, teologie a věd o umění, přírodních věd, včetně matematiky a informatiky, lékařských věd, včetně zdravotnictví a farmacie, sportu. V řadě oborů je Univerzita Karlova jedinou vysokou školou v ČR, která dané vzdělání nabízí. Kultura, sport, spolky Na univerzitě působí desítky studentských organizací. Při univerzitě působí tři hudební sbory: Sbor Univerzity Karlovy, Vysokoškolský umělecký soubor Univerzity Karlovy a Smíšený pěvecký sbor Univerzity Karlovy a jeden orchestr (Orchestr Univerzity Karlovy). Uděluje Medaili Emanuela Bořického a Bolzanovu cenu. UK má také vlastní časopis Forum a internetový magazín iForum. Studenti spojení v občanském sdružení UK media provozují celouniverzitní zpravodajský portál UKáčko.cz a vydávají tištěné časopisy Sociál na Fakultě sociálních věd a FFakt na Filozofické fakultě. Kromě toho vychází na Fakultě humanitních studií časopis Humr a na Právnické fakultě Primalex. Technologický transfer Univerzita Karlova založila v roce 2018 svou dceřinou společnost Charles University Innovations Prague, čímž se zařadila mezi jiné zahraniční univerzity, na kterých podobný model technologického transferu již úspěšně funguje. Univerzita Karlova je první vysokou školou, která jej uplatnila v České republice. Ke konci roku 2020 již vznikly první 3 spin-off společnosti Univerzity Karlovy, a to Charles Games (vývoj a distribuce počítačových her a studentský inkubátor), LAM-X (vývoj nových světlem aktivovaných nanomateriálů) a GeneSpector (vývoj a distribuce kitů pro diagnostiku virových onemocnění). V roce 2022 má univerzita již celkem 8 spin-off společností. Fakulty a pracoviště Mezi původní čtyři fakulty Univerzity Karlovy patřily: právnická, lékařská, teologická (nyní katolická teologická) a artistická (nyní filozofická). Dnes UK tvoří 17 fakult sídlících především v Praze, dvě sídlí v Hradci Králové a jedna v Plzni. Katolická teologická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy. Katolická teologická fakulta Univerzity Karlovy (KTF UK) je jednou ze tří teologických fakult univerzity. Evangelická teologická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Evangelická teologická fakulta Univerzity Karlovy. Evangelická teologická fakulta se zavazuje k pozornosti vůči biblickému svědectví a k naslouchání dědictví české i evropské reformace a ke snaze uvádět obé do rozhovoru s tradicemi křesťanské ekumeny a s myšlenkovými a duchovními proudy dnešního lidstva. (Statut ETF UK) Husitská teologická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Husitská teologická fakulta Univerzity Karlovy. Husitská teologická fakulta Univerzity Karlovy (HTF UK) je jednou ze tří teologických fakult této univerzity. Fakulta byla otevřena zájemcům poprvé v akademickém roce 1921/1922. Tehdy nesla název Husova československá evangelická fakulta bohoslovecká. Roku 1990 byla začleněna do UK. Právnická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Právnická fakulta Univerzity Karlovy. Právnická fakulta Univerzity Karlovy (PF UK) uskutečňuje vzdělávací a vědeckou činnost v oboru právo. Je jednou ze čtyř původních fakult této univerzity, založena byla spolu s ní už v roce 1348. Od roku 1372 se oddělila v samostatnou právnickou univerzitu, která zanikla počátkem husitských válek. Fakulta byla obnovena až roku 1624 a současná právnická fakulta se navíc odvozuje od rozdělení celé univerzity na českou a německou roku 1882. 1. lékařská fakulta Podrobnější informace naleznete v článku 1. lékařská fakulta Univerzity Karlovy v Praze. 1. lékařská fakulta Univerzity Karlovy v Praze je jednou z pěti lékařských fakult Univerzity Karlovy. Jde o přímou pokračovatelku původní lékařské fakulty, která byla součástí univerzity již od jejího založení králem Karlem IV. (spolu s fakultou artistickou - později filosofickou, právnickou a teologickou). Ve znaku fakulty je pelikán, symbol lékařství, který obětavě krmí svá mláďata. Děkanát sídlí v Kateřinské ulici, většina teoretických ústavů se nachází v oblasti Karlova náměstí a Albertova. Kliniky jsou pak součástí několika pražských nemocnic, zejména Všeobecné fakultní nemocnice, dále Ústřední vojenské nemocnice, Nemocnice na Bulovce, Thomayerovy nemocnice v Krči nebo Fakultní nemocnice v Motole. 2. lékařská fakulta Podrobnější informace naleznete v článku 2. lékařská fakulta Univerzity Karlovy v Praze. 2. lékařská fakulta Univerzity Karlovy je jednou ze tří pražských fakult, které se hlásí k tradici původní lékařské fakulty univerzity založené v roce 1348. Rozhodnutím Ministerstva vysokých škol ČSR došlo v roce 1953 k rozdělení lékařské fakulty na tři samostatně vystupující fakulty, včetně Fakulty dětského lékařství se sídlem v Motole. Transformace jejího charakteru následovala po sametové revoluci v roce 1990, kdy se uskutečnila změna názvu na 2. lékařskou fakultu UK. 3. lékařská fakulta Podrobnější informace naleznete v článku 3. lékařská fakulta Univerzity Karlovy v Praze. 3. lékařská fakulta Univerzity Karlovy (UK 3. LF) byla založená v roce 1953. Její původní název zněl Lékařská fakulta hygienická Univerzity Karlovy (LFH UK). Ke změně na 3. lékařskou fakultu UK a transformaci jejího charakteru došlo po sametové revoluci od roku 1990. Lékařská fakulta v Plzni Podrobnější informace naleznete v článku Lékařská fakulta v Plzni Univerzity Karlovy. Lékařská fakulta v Plzni je jednou ze tří fakult UK, které nesídlí v Praze (dvě další se nacházejí v Hradci Králové). Výuka studentů a vědecký výzkum probíhají v úzké spolupráci s Fakultní nemocnicí Plzeň Lékařská fakulta v Hradci Králové Podrobnější informace naleznete v článku Lékařská fakulta v Hradci Králové Univerzity Karlovy. Královéhradecká lékařská fakulta navazuje na místní pobočku původní Lékařské fakulty Univerzity Karlovy, která byla založena v Hradci Králové dekretem prezidenta republiky v roce 1945. Ta byla v roce 1951 zrušena a na jejím místě byla rozkazem prezidenta republiky zřízena Vojenská lékařská akademie Jana Evangelisty Purkyně. I toto opatření však nebylo trvalé a již po sedmi letech byla z lékařské akademie vytvořena samostatná lékařská fakulta, která byla začleněna do Univerzity Karlovy (Vojenská lékařská akademie Jana Evangelisty Purkyně byla v roce 1988 obnovena a v roce 2004 se z ní stala Fakulta vojenského zdravotnictví Univerzity obrany). Farmaceutická fakulta v Hradci Králové Podrobnější informace naleznete v článku Farmaceutická fakulta v Hradci Králové Univerzity Karlovy. Farmaceutická fakulta Univerzity Karlovy v Hradci Králové byla založena v roce 1969 nařízením vlády číslo 100/1969 Sb. Oficiální slavnostní otevření fakulty s imatrikulací prvních 51 studentů se uskutečnilo dne 24. ledna 1970. Generální návrh urbanistického řešení školního areálu kolem ulice Akademika Heyrovského vytvořil Karel Schmied starší. Filozofická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Filozofická fakulta Univerzity Karlovy. Filozofická fakulta Univerzity Karlovy (FF UK) v Praze, založená jako jedna ze čtyř původních fakult pražské univerzity z roku 1348. Ve více než sedmdesáti oborech studuje přes 8000 studentů vyučovaných 700 pedagogy, mezi něž patří světové osobnosti jako překladatel Martin Hilský, teolog Tomáš Halík a egyptolog Miroslav Verner. V minulosti zde působil například Jan Hus, Tomáš Garrigue Masaryk, Edvard Beneš, Karel Čapek, Jan Patočka, Ernst Mach či Albert Einstein. Přírodovědecká fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy. Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy (PřF UK, lat. Facultas Rerum Naturalium) vznikla v roce 1920 oddělením přírodovědeckých a matematických oborů od tehdejší filosofické fakulty. V meziválečném období došlo k značnému rozvoji a na její půdě působila celá řada významných osobností. Fakulta a její areál na pražském Albertově byly svědky důležitých dějinných událostí, studentské manifestace v listopadu 1939 a o padesát let později listopadové demonstrace studentů 17. listopadu 1989. Matematicko-fyzikální fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Matematicko-fyzikální fakulta Univerzity Karlovy. Matematicko-fyzikální fakulta Univerzity Karlovy (zkratka MFF UK, známá i jako Matfyz) se skládá z budov, které se nachází na pěti místech v Praze – v profesním domě na Malé Straně, na Karlově, v Karlíně, Troji a Hostivaři. Fakulta vznikla 1. září 1952 vyčleněním z Přírodovědecké fakulty. Kromě fyzikálních a matematických oborů se na MFF UK vyučuje i informatika. Fakulta se pravidelně umisťuje na vysokých pozicích v nejrůznějších českých i zahraničních žebříčcích hodnocení vysokých škol. Pedagogická fakulta Podrobnější informace naleznete v článku Pedagogická fakulta Univerzity Karlovy. Pedagogická fakulta Univerzity Karlovy (zkratka PedF UK) vznikla v listopadu 1946 na základě dekretu prezidenta republiky Edvarda Beneše a zákona o zřízení pedagogických fakult na všech tehdejších univerzitách. Fakulta sociálních věd Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta sociálních věd Univerzity Karlovy. Fakulta sociálních věd byla ustavena 1. června 1990 jako nástupce v sedmdesátých letech zrušené Fakulty sociálních věd a publicistiky. V roce 1993 došlo k organizačnímu rozčlenění fakulty na instituty a o rok později přibyl k původním čtyřem (Institut komunikačních studií a žurnalistiky, Institut ekonomických studií, Institut sociologických studií, Institut politologických studií) ještě Institut mezinárodních studií. Fakulta tělesné výchovy a sportu Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta tělesné výchovy a sportu Univerzity Karlovy. Fakulta tělesné výchovy a sportu Univerzity Karlovy (FTVS UK) vzdělává a vychovává odborníky v oblasti sportu, tělesné výchovy, fyzioterapie a managementu sportu. Je to jedna z nejmladších fakult Univerzity Karlovy. Fakulta humanitních studií Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta humanitních studií Univerzity Karlovy. Fakulta humanitních studií Univerzity Karlovy (FHS UK) je nejmladší fakulta UK, vznikla 1. srpna 2000 z Institutu základů vzdělanosti (IZV) téže univerzity a sídlí v Praze. Nabízí studium v bakalářském, navazujícím magisterském a doktorském studiu v řadě humanitních a společenskovědních oborů, některé z nich i v cizích jazycích. Další pracoviště Vysokoškolské ústavy Ústav dějin Univerzity Karlovy a archiv Univerzity Karlovy Centrum pro teoretická studia (CTS) Centrum pro ekonomický výzkum a doktorské studium CERGE-EI Centrum pro otázky životního prostředí Jiná pracoviště Ústav výpočetní techniky Centrum pro přenos poznatků a technologií Ústav jazykové a odborné přípravy Ústřední knihovna Agentura Rady vysokých škol Účelová zařízení Koleje a menzy Arcibiskupský seminář Nakladatelství Karolinum Správa budov a zařízení Sportovní centrum Výzkumná pracoviště zřizovaná společně s Akademií věd BIOCEV Centrum biblických studií Centrum medievistických studií Centrum pro teoretická studia Dceřiná společnost Podrobnější informace naleznete v článku Charles University Innovations Prague. Univerzita Karlova založila v roce 2018 svou dceřinou společnost Charles University Innovations Prague jakožto z univerzity vyčleněnou agenturu pro technologický transfer za účelem zrychlení a zefektivnění přenosu výsledků vědy a výzkumu, a to formou zastupování univerzity v jednáních s obchodními partnery z aplikační sféry o licencích či prodeji duševního vlastnictví. Jedním z modelů technologického transferu je také zakládání takzvaných spin-off společností, které se věnují rozvoji z univerzity vzešlého duševního vlastnictví. CUIP se vedle své primární role technologického transferu v rámci Univerzity Karlovy nyní věnuje také spolupráci na transferu z dalších akademických a vědeckých institucí pro posílení spolupráce mezi českými univerzitami v oblasti přenosu poznatků a technologií. Hodnocení Univerzita Karlova patří mezi 1 % nejlepších světových univerzit. Je hodnocena jako nejlepší univerzita České republiky a jedna z nejlepších univerzit ve Střední a Východní Evropě, soutěžící o jedno z předních míst s nejlepší ruskou univerzitou, Lomonosovovou univerzitou v Moskvě. Karlova univerzita se umístila na 31. místě mezi univerzitami států BRICS a jiných států mimo tzv. západní svět podle hodnocení londýnského deníku The Times, přičemž Varšavská univerzita byla ohodnocena jako 23. Univerzitu Karlovu dlouhodobě vyhodnocuje organizace Academic Ranking of World Universities jako nejlepší v České republice, jednu z nejlepších v regionu střední a východní Evropy a v celosvětovém žebříčku ji zařadila v roce 2020 na 201.–300. místo. Žebříček QS World University Rankings, k v roce 2020 ji zařadil v roce 2022 na 266. místo. Oba žebříčky ji označují za nejlepší vysokou školu v České republice. V celosvětovém měřítku se Karlova univerzita umístila v roce 2022 jako 301.–400. mezi univerzitami celého světa hodnocenými dle Academic Ranking of World Universities (tzv. Šanghajský žebříček), jako 233. z 500 univerzit v QS World University Rankings, jako 401.-500. z 800 univerzit hodnocených v Times Higher Education World University Rankings (výsledek z roku 2015) a jako 485. dle CWTS Leiden Ranking, zohledňujícím 500 univerzit. Dřívější výsledky viz tabulky níže: V QS žebříčku dle předmětů patří Karlova univerzita mezi 51-100 nejlepších univerzit na světe v geografii a lingvistice. V QS Sustainability Rankings 2023 zaujala Karlova univerzita celosvětově 161.–170. místo, první mezi českými univerzitami. Známí absolventi Vedení univerzity Kolegium rektorky představuje stálý poradní orgán rektora: prof. MUDr. Milena Králíčková, Ph.D. – rektorka, profesorka Ústavu histologie a embryologie LFP UK PhDr. Pavel Doleček, Ph.D. – prorektor pro strategickou spolupráci a rozvoj prof. PhDr. Ladislav Krištoufek, Ph.D. – prorektor pro vědeckou a tvůrčí činnost, profesor Katedry financí a kapitálových trhů IES FSV UK prof. PhDr. Eva Voldřichová Beránková, Ph.D. – prorektorka pro zahraniční záležitosti prof. JUDr. Jan Kuklík, DrSc. – prorektor pro akademické kvalifikace, vedoucí Katedry právních dějin PF UK doc. RNDr. Markéta Martínková, Ph.D. – prorektorka pro studijní záležitosti, zástupkyně vedoucího Katedry biochemie PřF UK doc. MUDr. Jan Polák, Ph.D., MBA – prorektor pro koncepci a kvalitu vzdělávání, přednosta Ústavu patofyziologie 3. LF UK prof. RNDr. Tomáš Skopal, Ph.D. – prorektor pro informační technologie, zástupce vedoucího Katedry softwarového inženýrství MFF UK doc. RNDr. Martin Vlach, Ph.D. – prorektor pro vnější vztahy, docent Kabinetu výuky obecné fyziky MFF UK MUDr. Josef Fontana, Ph.D. – člen kolegia rektorky pro strategie, analýzy a transfer, asistent Ústavu biochemie, buněčné a molekulární biologie 3. LF UK Mgr. et Mgr. David Hurný – člen kolegia rektorky pro rozvoj pedagogických kompetencí akademických pracovníků Mgr. Jan Jindra – člen kolegia rektorky pro eGovernment a bezpečnost prof. PhDr. Lenka Rovná, CSc. – členka kolegia rektorky pro 4EU+, zakladatelka Katedry evropských studií IMS FSV UK PhDr. Ing. Marie Vymazalová, Ph.D. – členka kolegia rektorky pro sociální záležitosti a udržitelný rozvoj, odborná asistentka Ústavu dějin křesťanského umění KTF UK Martin Čihák – zástupce studentů Akademického senátu UK Mgr. Martin Maňásek – kvestor Mgr. Petra Štanclová – kancléřka Univerzity Karlovy prof. Ing. František Zahálka, Ph.D. – předseda Akademického senátu UK, vedoucí Laboratoře sportovní motoriky FTVS UK Galerie Odkazy Reference Literatura M. Svatoš (red.), Dějiny Univerzity Karlovy I. (1347/48 – 1622). Praha 1995 I. Čornejová (red.), Dějiny Univerzity Karlovy II. (1622-1802). Praha 1995 J. Havránek (red.), Dějiny Univerzity Karlovy III. (1802-1918). Praha 1995 J. Havránek – Z. Pousta (red.), Dějiny Univerzity Karlovy IV. (1918-1990). Praha 1995 Jiří Spěváček: Založení Univerzity Karlovy. Slovo k historii 15. Melantrich, Praha 1988, 40 pp. Ottův slovník naučný. Heslo Praha Výroční zpráva o činnosti UK za rok 2009. Praha: UK 2010. Související články Dějiny Univerzity Karlovy (1347–1740) Dějiny Univerzity Karlovy (1740–1918) Dějiny Univerzity Karlovy (1918–1945) Dějiny Univerzity Karlovy (od 1945) Dekret kutnohorský Karel IV. Karolinum Klementinum Seznam rektorů Univerzity Karlovy Seznam nejstarších univerzit Externí odkazy založení a dějiny UK na oficiálním web UK Časopis Forum o srovnávacích žebříčcích univerzit Studenti pražských univerzit 1882–1939 on-line – zpřístupnění digitalizovaných matrik doktorů univerzity UKáčko.cz – Portál studentů Univerzity Karlovy Ústav dějin UK a archiv UK Vysoké školy v Praze Vysoké školy v Československu Členové skupiny Coimbra Vysoké školy založené ve 14. století Založeno Karlem IV. Veřejné vysoké školy v Česku Organizace na Starém Městě (Praha) Školy na Starém Městě (Praha) Školy založené roku 1348 Pojmenováno po Karlu IV.


source: wikipedia

text: Stanislav Schulhof (12. listopad 1864 Horní Bradlo-Lipka, Pardubický kraj – 18. srpen 1919 Praha) byl český esperantista, zubní lékař v Pardubicích, esperantský a český básník, zakladatel Klubu esperantistů v Pardubicích. Spolu se svými přáteli byl nositelem bohatého kulturního života v tomto městě. Životopis Narodil se v osadě Lipka, nyní patřící do obce Horní Bradlo v Pardubickém kraji, v rodině Abrahama a Františky Schulhofových, jako druhý z osmi dětí. Otec byl obchodníkem s vlasovými síťkami, které se tehdy na Vysočině podomácku zhotovovaly. Prodával je hlavně do Spojených států amerických. Rodina se do Spojených států později přestěhovala. V Čechách zůstali jen dva nejstarší synové Leopold a Stanislav. Podporován svým bratrem, Stanislav absolvoval universitní studia všeobecného lékařství. Po dvou letech praxe v Dobrušce, České Kamenici a Vratislavi Stanislav dokončil studium zubní lékařské specializace. Poté působil jako zubní lékař v Pardubicích. Oženil se s Hermínou a měli tři děti: adoptovanou Jarmilu, syna Jaroslava a dceru Zdenu, které nadevše miloval. Účast na společenském a literárním životě Pardubic Doktor Schulhof byl velmi talentovaný, mimořádně ambiciózní, lidumil a vlastenec. Patřil do trojice významných pardubických Židů, lékařů, kteří se hlásili k české národnosti: Dr. Vohryzek, Dr. Thein a Dr. Schulhof. Kromě esperanta uměl francouzsky a čínsky. Ve svých 45 letech se jako samouk naučil anglicky natolik, že překládal z angličtiny do esperanta. Za 1. světové války se začal učit také turecky, protože mezi jeho pacienty bylo hodně Turků. Byl činný také v jiných oborech, zvláště jako novinář, redaktor, spisovatel, divadelní dramaturg a básník. V červnu roku 1903 byla s velkým úspěchem uvedena jeho divadelní hra „Věno“. Bohužel toto dílo včetně rukopisu se ztratilo. V letech 1908 až 1912 psal mnoho článků pro noviny Rozvoj, Východ a Obzor o zubech a jejich ošetřování, dále různé fejetony a bibliografie. V ročníku 1912 deníku Osvěta lidu je více než 50 Schulhofových článků z esperantského hnutí. Často psal také do mnohých esperantských časopisů, např. „Časopisu českých esperantistů“, moskevského „Ondo de Esperanto“, anglického „The British Esperantist“, polského „Pola Esperantisto“ a „Lingvo Internacia“. Často přednášel v různých esperantských klubech. Jako vynikajícího řečníka ho chválila učitelka jazyků Gusta Kordová, v té době tajemnice pardubického Klubu esperantistů. S ní se Dr. Schulhof zúčastnil 8. Světového kongresu esperanta v Krakově v roce 1912 a 9. kongresu v Bernu, kde se osobně setkali s tvůrcem esperanta Dr. Zamenhofem. Mezi mnohými přáteli, s nimiž se dr. Schulhof často setkával, byl také Dr. Fousek, právník a známý esperantista v Přelouči. Z jejich korespondence lze vysledovat situaci esperantského hnutí za první světové války, zejména na Pardubicku, v Praze a v Plzni. Dr. Schulhof zemřel 18. srpna 1919 v pražské všeobecné nemocnici (Nové Město čp. 499). Po zpopelnění v Liberci byl pohřben na pardubickém židovském hřbitově vedle hrobu svého mnohaletého přítele Dr. Vohryzka. Literární dílo Hlavní esperantské sbírky básní Dr. Schulhofa, obecně velmi oceňované, vyšly v letech 1911-1912. První, jmenovitě „Per espero al despero“ (Nadějí k beznaději), věnovaná památce rodičů, je plná touhy, pevné víry, že zelená hvězda esperanta zvítězí. Druhá sbírka básní „Kion la vivo alportis“ (Co život přinesl) je věnována památce prvního českého a mezinárodního iniciátora snadného umělého jazykového mostu (umělého jazyka místo obtížné latiny) Janu Amosu Komenskému. Třetí sbírka se jmenuje „Aŭtunaj floroj“ (Podzimní květy) a je věnována autorovi jazyka esperanto Ludvíku Lazaru Zamenhofovi a obdivuje v ní kouzelnou sílu, moc a krásu jazyka esperanto. Všechny autorovy básně jsou líbivé a dobře se přednášejí. Od svého vzniku dokazují schopnost esperanta sloužit jako jazykový most pro celou Evropu a Svět. Až po smrti básníka vyšla v roce 1920 knížka „Bohemaj grenatoj“ (České granáty), vynikající překlady 30 básní šestnácti českých básníků (Jaroslava Vrchlického, Otokara Březiny, Petra Bezruče, Jana Nerudy, Karla Havlíčka Borovského, Josefa Svatopluka Machara a jiných). Až v roce 1997 Klub esperantistů Dr. Schulhofa vydal skromnou sbírku básní v češtině, nazvanou „Sardinky“. Schulhof zamýšlel tyto básně bez jména ponechat nevydané „jako konzervu sardinek“ budoucím čtenářům. Proto členové klubu dali sbírce básní tak nepoetické jméno. V esperantských i českých básních Dr. Schulhofa je mnoho citu, mnoho touhy pomáhat bídným a utlačovaným lidem, mnoho trpkosti nad zradou vlasti a národa. Tato témata jsou stále aktuální a zaslouží si být stále připomínána. Kromě básní Schulhof publikoval také mnoho propagačních článků. S hrdostí Klub esperantistů Dr. Schulhofa nosí jméno svého zakladatele (1909) a básníka. Zvláštní zásluhu o zachování díla a památky dr. Schulhofa má bývalá předsedkyně klubu Jarmila Rýznarová. Osud rodiny za německé okupace Rodina Dr. Schulhofa byla během 2. světové války perzekvována. Jeho syn Jaroslav, zubní lékař a talentovaný hudebník, byl v roce 1942 umučen v koncentračním táboře. Stejný osud stihl také manželku Dr. Schulhofa, paní Hermínu, která od roku 1942 do své smrti v lednu 1945 žila v ghettu v Terezíně. Jejich rodinný dům, kde byla uskladněna také literární pozůstalost Dr. Schulhofa, demolovala při prvním náletu na Pardubice spojenecká bomba. Proto mnohá rukopisná díla nebyla již nalezena. Podle korespondence Dr. Schulhofa byly k vydání připraveny nejméně dvě básnické sbírky v esperantu: „De profundo“ (Z hlubiny) a „Floroj kaj burĝonoj“ (Květy a poupata). Celá rodina se po vzoru otce učila esperanto. Nejstarší Jarmila, zubní lékařka, vícekrát přednášela v esperantu básně napsané nebo přeložené otcem, Maryčku Magdónovou a jiné. Dcera Zdena, provdaná Maxová, se ráda účastnila esperantských setkání. Reference Literatura Jarmila Rýznarová: Dr. Stanislav Schulhof, v r. 1994 vydal Svaz zdravotně postižených esperantistů Pardubice Na Okrouhlíku 953/21, 12 str. Externí odkazy Čeští básníci Čeští esperantisté Čeští překladatelé Básníci tvořící česky Básníci tvořící v esperantu Překladatelé do esperanta Čeští překladatelé z angličtiny Překladatelé z češtiny Pohřbení na Novém židovském hřbitově v Pardubicích Narození v roce 1864 Narození 12. listopadu Narození v Lipce (Horní Bradlo) Úmrtí v Pardubicích Úmrtí v roce 1919 Úmrtí 18. srpna Muži Židé v Pardubicích Čeští Židé


Bez bariér Památky Kultura a tradice Příroda Lázně Víno a vinařství Letní dovolená Zimní dovolená Unikátní skalní stěna na okraji obce Lidečko. Skály představují ideální lezecký terén i zajímavý turistický cíl pro každého. Jedná se o přírodní památku. Kolem skal prochází naučná stezka Vařákovy Paseky. Vznik a uspořádání skal je námětem řady bájí a pověstí. Čertovy skály se nachází na severním okraji obce Lidečko, na jihozápadním svahu kóty Kopce (699 m n. m.), v nadmořské výšce 450–490 m, na levém údolním svahu říčky Senice. Vlastní skalní útvar tvoří svisle ukloněná pískovcová lavice, vysoká až 25 m a široká 2,5 m, protažená ve směru severovýchod – jihozápad v délce asi 150 m. Množství svislých puklin člení lavici do mohutných stupňovitě uspořádaných kvádrů. Povrch pískovcových stěn pokrývají skalní výklenky a dutiny. Čertovy skály patří k nejnavštěvovanějším skalám na Valašsku. Jsou využívány horolezci jako cvičné skály s množstvím vytýčených tras (okolo sta výstupových linií). Přímo v lokalitě dochází také k nelegálnímu táboření. V důsledku vysoké návštěvnosti (až několik desítek horolezců, skály jsou za příznivého počasí doslova přeplněny) dochází v okolí skal k výrazné erozi. Přímo za skalní hradbou prochází také značená turistická stezka. Čertovy skály jsou výrazný krajinný prvek, skalní výchoz tvořený blokem odolných vrstev pískovců, vypreparovaných činností vody a povětrnostních vlivů. Skalní hřeben se nachází na severním okraji obce Lidečko. Od roku 1966 jsou chráněny, v současné době v kategorii přírodní památka. PP Čertovy skály 756 12 Lidečko e-mail: infocentrumpulcin@seznam.cz www: http://pulcin.cz IC Českého svazu ochránců přírody Pulčín Skalní hrad Pulčín byl postaven ve 13. a zanikl koncem 15. století.... Národní přírodní rezervaci Pulčín - Hradisko tvoří nápadné Pulčínské skály a vrchol Hradisko (773 m n. m.) včetně jeho prudkých svahů a v lese ukrytýc... Pískovcový skalní útvar na hřebeni Vizovických vrchů, ležící 2,5 km severovýchodně od obce Lačnov, na vrchu Vrátnice (683 m n. m.). ... Lyžařsko-turistický klub Lidečko - lyžařké vleky V lyžařském areálu se pořádají závody a maškarní karnevaly. Z horní stanice vleků je možnost nástupu pro běžkaře, jež mají dopravu na hřebenové túry z...


31. 3. 2011 Okamiden - dodatek Jak ale vidíte, za celou hru jsem zemřel jen třikrát (odklikl jsem dialog, kde byla ložená instrukce, jak vyhrát), REDO (tj. restart dungeonu) ani jednou a celkové hodnocení za hru mám růžový stromeček - tj. to nejvyšší. Každopádně se odemkl Second Quest, který krom vyšší obtížnosti také disponuje novými kaligrafiemi - i když jde "jenom" o hrátky s grafikou (nezkoumal jsem více). Do druhého hraní se ale pustím až s odstupem, teď si potřebuji odpočinout. Dokonalá tečka za DS generací, díky za to! 3 komentáře: Hoj,OdpovědětVymazat Nevis kde v CZ poridit Okamiden? GameExpres dneska zmenilo datum vydani na 8.4. a jinde titul neprodavaji (dokonce ani na strankach Conquestu) - v Evrope pritom hra vysla uz 18.3. Diky, Tomires No nic, koukám že si hru objednám z Amazonu - za stejnou cenu můžu mít kombo Okami + Okamiden + poštovné :)OdpovědětVymazat - Anonymní1. dubna 2011 18:59 K té tečce za DS - nedávno vyšlo (prý) skvělé RPG Radiant Historia, které má snad šlapat na paty samotnému Chronotriggeru. Recenze jsou pochvalné až nadšené a o kvalitě zřejmě svědčí i to, že okamžitě po vydání byla vyprodána. Mám předobjednáno z druhé várky, tak se těším.OdpovědětVymazat http://www.amazon.com/Radiant-Historia-Nintendo-DS/dp/B004CVWETI


challenge výsledek, výlet | PokerGaming.cz Celkem online: 45 | přihlášených: 0 challenge výsledek, výlet lukynk2bb (16.7.2012 13:25), Příspěvků: 780 Průběh a finální výsledek mojí challenge Jak můžete vidět, dlouho jsem se tady neobjevil a má to jedinej zásadní důvod - výsledek mojí challenge je total fail. Všechno začalo vyhlášením v mém blogu tady: Potom jsem se docela rychle dostal na NL20 a vše vypadalo relativně dobře. Byl jsem cca 20 bi pod EV (počítáno podle NL20), ale hra se začala uklidňovat a věřil jsem, že jsem schopný to zvládnout. Věnoval jsem hodně času samostudiu, čtením článků, studiu hry... Makal jsem jak jsem mohl, ale koncem března moje křivka winnings zamířila strmě dolů. Přišel první redeposit když jsem byl 30 bi pod EV (stále podle NL20) a poté další na 70 bi pod EV (už dle NL10). Tady už jsem to neustál a propadl se na naprosto mizerný roll (i po redepositech mi zbylo cca 200USD). Než ztratit další peníze - rozhodl jsem se roll vybrat a challenge ukončit na 75bi pod EV na NL10. Rád bych tímto chtěl poděkovat všem, kteří si přečetli moje blogy a podporovali mě v mojí challenge! Obrovský díky taky patří klukům ze study group a všem ostatním co mi drželi palce! Jak jsem avizoval - buďto dokážu, že se v pokeru dokážu prosadit (což pro mě znamená být PRO a mít to jako fulltime job) nebo s pokerem skončit. Sice jsem po návštěvě Rumidka (víc dále v druhý části blogu) přemýšlel, že bych mohl začít s jiným formátem, ale nakonec jsem dospěl k závěru, že se do toho pouštět nebudu. Možná nějáká chuť přijde časem, ale teď se mi při představě, že bych měl hrát dělá špatně. Nevěřím si a prostě vím, že na to nemám. Budu se asi dál pohybovat na PG.cz, ale asi jen v roli pasivního pozorovatele. Děkuju komunitě PG.cz za všechno co pro mě a mojí hru udělala! Real life a výlet do Chorvatska Tahle druhá část bude věnovaná pouze mýmu real life - bude to taková rekapitulace posledních pár docela turbulentních měsíců - takže kdo chtěl jenom vědět jak jsem dopadl v challenge a tohle ho nezajímá, prosím nečtěte dál. Tak nějak cítím potřebu se z toho vypsat a nevím kde jinde to udělat než v mém blogu. To, že se mi nedařilo v pokeru ještě neznamená, že jsem failnul i v osobním žívotě - naopak! Našel jsem si novou práci v reklamce Mediaplanet - makám jako Project manager (v tom jsem zůstal), ale je to můj dremajob a nejen kvůli tomu, že to u nás vypadá takhle: takhle to vypadalo když jsme měli "hip hop friday" a takhle to vypadá při naší každodenní práci zároveň se mi v rámci mojí práce podařilo vydat dvě, myslim, že podařený přílohy, který obě vyšli v celorepublikovém nákladu Lidových novin. příloha "Cloud computing" a příloha "Grilování a party" Aktuálně pracuju na reklamní kampani pro BlackBerry a příloze "Mobilní technologie", která bude v Lidových novinách vycházet v září. Konečně mám práci, kde jsou super lidi a že mě baví! Rád bych se teďka zaměřil spíš na to vydělat trochu peněz a udělat ještě kariéru než se tak nějak definitivně usadím a založím rodinu. Zároveň proběhla dost radikální změna v nejpozitivnějším slova smyslu - příchod nové gf do mýho života (fotka bude později). Je pravda, že rozchod s teď už bývalou přítelkyní neproběhl zrovna vklidu, ale nějak mi to život neznepříjemnilo, byla to prostě nutnost a muselo se to udělat ať už jsou rozchody jakkoli nepříjemnou záležitostí pro obě strany. S prací a mojí současnou přítelkyní mi začali docházet některý zásadní věci - jak je důležité mít rodinu a vycházet s rodiči ať už minulost byla jakákoli. Prostě jsem hodil všechno zahlavu, dokázal, že mi můžou důvěřovat a že už jsem konečně dospěl (mamka už ze mě byla někdy fakt naprášky, takže tohle jí udělalo nesmírnou radost:). Zároveň jsem představil svou novou přítelkyni rodičům a když vidíte jak je mamka ráda, že se jí doma sešla celá rodina - brácha a jeho gf, já a moje drahá polovička, náš táta - tak je to pocit, který se fakt ničemu nevyrovná. Tak to by bylo dost o lofískování a teďka k tomu výletu - koncem dubna jsme se s přítelkyní domluvili, že za ní pojedu na dovolenou, kterou měli naplánovanou s rodiči - s nima mám díky bohu výborný vztah, takže byli jednoznačně pro, abych dorazil. Já jsem však zdvořile odmítl jejich nabídku sehnání dopravy a ubytování a rozhodnul jsem se to vzít po vlastní ose a stopem, popřípadě busem s tím, že ubytování si najdu na místě. S dostatkem peněz jsem se v pondělí 2.7. vydal na cestu. Přede mnou čekalo zhruba 1200 km, věci zabalený a vyrazilo se na cestu: příští zastávka byla Brno, kde jsem se měl právě potkat s Rumidkem. V plánu byla původně větší session, ale i takhle to myslim bylo super. Ukázal mi nový formát, dali pivko a pokecali. A ještě jednou díky Rumidku za super ubytování! Krátce po východu slunce, když Rumidek musel do worku jsem vyrazil na další pokračování cesty - další zastávka měla být Bratislava odkud jsem se rozhodl vzít nejnáročnější část cesty busem přes noc do Splitu, abych ušetřil čas, dostal se do cíle rychleji a zároveň nemusel kempovat v totálně neznámý krajině ještě doteď hodně poznamenaný válkou. Ve Splitu mě stará, nicméně stále pojízdná karosa SAD Trenčín vyhodila v 5 hodin ráno. Můj foťák byl díky bohu rozkoukanější než já, takže se mi podařilo pořídit pár záběrů totohle hezký města při východu slunce Následovat měl stop ze Splitu do Podgory (cca 120 km) po magistrále vedoucí po pobřeží. Když jsem se ale zeptal místních na cestu, docela jsem narazil - ač není Magistrala považovaná za dálnici oficiálně - je na ní stopování přísně zakázáno a trestáno docela mastnou pokutou (klidně 3500 CZK při přepočtu na naše čili asi 1000 kuna). Tohle se mi rozhodně riskovat nechtělo, takže jsem musel kapitulovat a za 58 kuna si koupit lístek. Tohle zklamání mi niméně vynahradil výhled cestou Cesta nám zabrala cca hodinu a půl při níhž jsem si po celou dobu mohl užívat tenhle pohled na hory a moře při východu slunce. Naprostá pecka! Při příjezdu do cíle na mě čekala rozzářená přítelkyně, která ke mě přiběhla a objala mě - nejlepší odměna po cestě:) Na místě jsem sehnal ubytko za 10 EUR na noc, což je super cena. Podgora je malý městečko, který funguje výlučně jen v období sezony - podzim a zima je ve městě asi 20 lidí a ti ještě bydlí trochu výš v horách. Nicméně i v zimě tady teplota nejde pod 12 stupňů. Pár fotek z místa: Ceny jídla v supermarketu jsou srovnatelné s cenami u nás u Číňanů a v Žabce, takže relativně vyšší ale nic přepáleného. Co se týče jídel v restauracích, tak ty se pohybují na úrovních lepších restaurací v Čechách - mezi 70 - 100 kuna (na naše asi 245 - 350 za předkrm a hlavní jídlo). Jelikož absolutně nejím ryby, tak jsem se zdejší kuchyně obával a radši sebou vezl ještě pár plechovek "trienčanského párku s fazulou". Z jídel který jsem zkusil (telecí řízek a pleskavica-maso, podobný tomu na hamburger) jsem ale byl nadšený, takže si tady vybere každý. Tak a na závěr díky všem, co si můj cestovatelský report přečetli a všem GL u stolů přeje Lukáš a Dominika if it isn’t working out just how you planned it, maybe you’re the one who doesn’t understand it Dante (16.7.2012 13:42), Příspěvků: 3966 Hezky ze i pres neuspech si ten report napsal. Jinak dobrej RL report, fajn, ze se Ti dari podle predstav :-) lukynk2bb (16.7.2012 13:45), Příspěvků: 780 shiman (16.7.2012 16:13), Příspěvků: 1083 Peknej blog ;-) Jen skoda, ze ti nevysla challange. Hlavne, ze jsi i presto stastnej. gl Dexihno (16.7.2012 21:30), Příspěvků: 342 Peknej blog...takovej uprimnej. Uprimny lidi jsou fajn. At ti v zivote ta radost vydrzi... gl! inDianaJones (16.7.2012 21:40), Příspěvků: 217 Uplně závidím ten hezký optimismus, nová láska, super práce.. poker nebolí. Krásný blog, až má člověk chut to zkusit zase znovu. Víc takových blogů. Díky Sex je cena,kterou ženy platí za manželství. Manželství je cena,kterou muži platí za sex. xparez (16.7.2012 22:41), Příspěvků: 2596 Rumidek (16.7.2012 23:01), Příspěvků: 2463 nice blog, jsem rád že jsi dorazil v pořádku a v pořádku jsi se i vrátil. Popravdě trochu jsem se bál že mě za pár dní bude vyslýchat policie, že jsem poslední kdo tě viděl živýho, když jsi mi popisoval ty plány na cestu :) Ale hlavně že jste si to tam užili. Ale fotky moc pěkný jak na tu turistiku moc nejsem, tak tohle by jednoho i namotivovalo mejrijou (17.7.2012 0:18), Příspěvků: 68 Vybornej blog ...Malinko sem se do toho zasekl :D,Trosku te (vas) obdivuju ze si troufnes takhle uplne sám na takovou turu :) Asi dost nezapomenutelnych zazitku mas:)) GL v rl Luuthanh (17.7.2012 6:04), Příspěvků: 2917 Seš hodně cool týpek a ať se Ti daří v životě vše co si zamaneš:) e:Jinak tímto pozdravujem všechny s Buchem ze slunečného Jižního Vietnamu...až se vše ustálí, připravím Vám dlouhý seriál o cestování po Vietnamu:) Sny nejsou k tomu abychom o nich jen snili, sny jsou k tomu abychom jednou v nich žili. Upraveno 17.7.2012 6:06 by Luuthanh lukynk2bb (17.7.2012 16:33), Příspěvků: 780 díky všem za podporu a za uznání, vážím si toho! Díky! iScmr (17.7.2012 17:39), Příspěvků: 112 Nice blog! GL do budoucích výzev ať je to v čemkoli. Respektuju ambiciozní lidi jako jsi ty :) Rounder (22.7.2012 11:03), Příspěvků: 4044 jako bylo asi od zacatku jasny, k cemu takova challenge ( v case po praci) smeruje presto je spravny, ze jsi se o to pokusil, stejne tak se mi libi to, ze i pres neuspech si dokazal vsechno sesumarizovat. Clovek musi mit porad nejaky plany pro ruzny scenare a co mozna nejvyssi cile, pokud chce neceho dosahnout gl v reklamce, poker neni pro kazdyho a rozhodne (mit ho jako hlavni zdroj obzivy) neni takova parada, jak si vetsina lidi mysli


source: fineweb

text: Nejoblíbenější WIFI internet, UPC internet, ADSL internet WIFI internet, UPC internet, ADSL internet a další poskytovatele Máte zájem o internet, televizi, nebo o výhodné volání, ale nevíte od koho si vybrat to nejlepší ve vaší lokalitě? Jestli zvolit ADSL internet, UPC internet, nebo oblíbené WIFI internetové připojení? Nevíte, kdy a za jakých podmínek můžete dostat slevu na internet a jak výhodně zkombinovat služby? Nevíte si rady, od jaké firmy vybrat ty nejlepší služby internetu, telefonu a digitální televize, za příznivou cenu? Chcete využívat to nejlepší pro Váš dům, byt nebo chatu v dané lokalitě. Nechcete zbytečně platit moc peněz, ale chcete mít kvalitní služby? Váháte, jestli zvolit například ADSL internet, WIFI internet, nebo UPC internet? Obraťte se na nás a my Vám zdarma poradíme, doporučíme i vyřídíme ty nejvhodnější služby internetu, televize, telefonu ve vaší lokalitě. Poradíme jestli WIFI internet, UPC internet nebo ADSL internet Obraťte se na nás a my Vám poradíme a pomůžeme se zavedením internetu do vašeho domu, bytu nebo na chatu. Nestačíte sledovat, kdo má lepší akci na připojení k internetu, jestli je lepší WIFI internet, UPC internet a nebo ADSL internet? Nevadí, my to sledujeme za Vás. Proto víme, jestli je výhodnější místní WIFI internet, který poskytuje několik místních WIFI operátorů, nebo zda raději zvolit kabelové připojení, které nabízí například UPC internet, nebo ADSL internet a spoustu dalších alternativních poskytovatelů. Zjistíme nejlepší parametry v dané lokalitě a doporučíme Vám to co je pro Vás nejvhodnější. U internetového připojení se také často stává, že pro jednotlivé lokality platí různé ceny dle místní konkurence. Tyto rozdíly cen a cenových zvýhodnění a akcí neplatí jen u velkých společností, které poskytují například UPC internet a ADSL internet, ale také u menších firem poskytující WIFI internet. Proto se raději obraťte na odborníky a my Vám zdarma poradíme, doporučíme i vyřídíme ty nejvhodnější služby internetu, televize, telefonu ve vaší lokalitě. WIFI internet WIFI internet je jeden z nejdostupnějších internetů u nás. Abychom mohli využívat WIFI internet pro přístup do Internetu, potřebujeme proto patřičné zařízení pro zpracování WIFI signálu přenášeného vzduchem. Pro připojení WIFI internetu pro domácnost, firmu či chatu, potřebujeme anténu pro příjem WIFI signálu a speciální modem, který přijímá a zpracovává přijatá data. V současné době již většina nových notebooků obsahuje jako integrovaný adaptér WIFI pro připojení do WIFI internetu například v kavárně či v knihovně. Další možností je pořídit si zařízení tzv. Access point provozovaný v režimu klient, připojovaný pomocí ethernetového kabelu do síťové karty libovolného počítače. Tato varianta je spíše pro stolní počítače a pro notebooky bez WIFI modemu. WIFI internet má spoustu výhod, ale bohužel i záporů, uživatelé WIFI internetu ví z vlastní zkušenosti. UPC internet UPC internet je velice vhodné připojení k síti internetu, protože se jedná o připojení přes kabely. U kabelového připojení přes UPC internet tudíž nedochází vlivem atmosférických vlivu k narušení a výpadkům v připojení na UPC internet během nepřízně počasí. Nevýhoda UPC internetu je dostupnost jen ve větších městech a to většinou jen pro bytové domy a ne pro samostatně stojící rodinné domky. UPC internet nabízí za stálou měsíční cenu připojení k internetu pomocí kabelové sítě. UPC internet má spoustu výhod, ale jen málo záporů, uživatelé UPC internetu ví, že mají kvalitní internetovou přípojku. ADSL internet ADSL internet je velice kvalitní a rozšířené připojení na většině území díky svému pokrytí a servisem služeb. ADSL internet poskytne za stálou měsíční cenu neomezené stahování dat z internetu. ADSL internet je šířen po kabelech, proto nedochází ke ztrátám nebo výpadkům v signálu. S ADSL internetem máte jistotu kvalitního pevného připojení na většině území ČR, bez výpadku a bez limitu stažených dat. S ADSL internetem máte bezplatnou 24. hodinovou technickou podporou. K ADSL internetu je v některých případech součástí i antivirový program, který ochání vaše data, které máte uložené v počítači. ADSL internet má spoustu výhod, ale jako UPC internet jen málo záporů, uživatelé ADSL internetu ví, že mají stabilní a bezpečné připojení k internetu za zanedbatelně vyšší cenu. Nejkvalitnější připojení UPC internet, ADSL internet Zjednodušeně se dá říct, že pokud hledáte dostatečnou rychlost, stabilní připojení, bez výpadků a kolísání rychlosti, profesionální zákaznickou péči, pak jednoznačně zvolte časově i datově neomezené UPC internet – pevné připojení, ADSL internet – pevné připojení. Bezdrátový WIFI internet Levnější variantou připojení je bezdrátové WIFI internetové připojení. WIFI připojení je o přímé viditelnosti (vysílač x přijímač). U většiny provozovatelů, ale kvalita připojení kolísá s počasím a s atmosférickými vlivy. Technická a zákaznická podpora je také většinou na nižší úrovni. Jde-li, ale více o cenu pravidelných poplatků, pak WIFI internet je vhodnou variantou. Internet v mobilu a mobilní internet Pokud potřebujete internet na cestách, pak se nabízí možnost internetu v mobilu, nebo mobilní internet na cesty pro přenosný počítač. Internet v mobilu i mobilní internet poskytují všichni stávající mobilní operátoři v různých variantách, cenách a technologiích. Mobilní internet má v některých oblastech téměř kvalitu pevného připojení. Někteří operátoři nabízí dokonce i kombinaci pevné a mobilní připojení za velice výhodných podmínek. Máte-li pocit, že se topíte ve variantách internetového připojení, cenách, akcích, pojmech, že se neorientujete ve zkratkách označujících technologii, typ sítě, hardware – WIFI, ADSL, optika, HSDPA, EDGE, GPRS, 3G, 4G, GPRS, CDMA, modem, WIFI ROUTER. Starost s výběrem a zřízením služby nechejte na nás! Rádi Vám pomůžeme s výběrem a realizací toho nejvhodnějšího produktu pro Vás, ve vaší lokalitě.


Nechce se Vám na Vaši dovolenou cestovat dlouhé hodiny nebo dokonce dny? Raději dáte přednost pobytu v České republice? Pronajměte si Chaty a chalupy v některé lokalitě naší krásné země.


PČR, PS 1998-2002, 31. schůze, část 53 (12. 1. 2001) Jestli totiž chceme být objektivní a vyvážení, tak bychom tato fakta tady a teď měli znát. Měla by je znát celá společnost. Skončím s těmito svými dohady a s těmi otázkami. Nevím, budu očekávat a bedlivě sledovat Českou televizi, budu se těšit na nové objektivní investigativní reportáže těchto pánů a dam. Teď bych vám ráda řekla už jen pár vět. Já bych tu, vážení kolegové, ráda ocitovala pár vět z dopisu, který mi poslal jeden občan, člověk, který celou tuto kauzu sleduje. Přiznám se, že to není volič ODS, sám mi to ve svém dopise píše, nicméně se ztotožňuji s jeho názorem, on mě poprosil ve svém e-mailu o to, zda by jeho názor tady mohl zaznít, a protože se s ním ztotožňuji, tak tak v tuto chvíli činím: "Má-li být součástí řešení krize kolem ČT obnovení její důvěryhodnosti jakožto respektovaného sdělovacího prostředku veřejné služby, je nemyslitelné, aby v jejím zpravodajském týmu nadále působili ti, kdo k prosazení svých požadavků použili nezákonných prostředků a metod, které jsou v rozporu s principy demokratického právního státu." To si myslím i já, vážení kolegové. Místopředseda PSP Ivan Langer: Slovo má pan poslanec Marek Benda, připraví se pan kolega Chytka. Poslanec Marek Benda: Vážený pane místopředsedo, vážené dámy, vážení pánové, byl jsem tady minulý týden oznámen jako jediný nekoncesionář v této budově nebo přinejmenším v tomto sále, jako jediný člověk, který nemá televizi, tím pádem neplatí televizní poplatky, takže jsem vůbec nechtěl vystupovat. Přinutilo mě k tomu vystoupení pana kolegy Pavla Svobody, který zmínil, že jednání rady je pohrdáním Parlamentem, resp. Poslaneckou sněmovnou a Senátem. Rád bych připomněl historii. My jsme Radu ČT tady v roce 1991 zřizovali proto, aby byla nárazníkovým pásmem mezi televizí, kterou jsme chtěli mít nezávislou, a politiky reprezentovanými Poslaneckou sněmovnou, tehdy ČNR. Aby politická reprezentace nemohla být tím, kdo přímo ovlivňuje výběr ředitele, aby politická reprezentace nemohla být tím, kdo přímo zasahuje do České televize. K tomuto začalo v posledních dnech a týdnech docházet. Nejprve Senát přijme usnesení o tom, že má být odvolán ředitel ČT, poté se k takovému usnesení dobere i tato Poslanecká sněmovna. Myslím, že to je daleko nad rámec toho, co jsme měli konat. Asi bychom se u jiných nezávislých institucí divili, kdyby Senát, resp. Poslanecká sněmovna začaly přijímat usnesení, že reposazba České národní banky má být 2 %, že soud má v případě pana XY rozhodnout tak, že má dostat nejvyšší trest, nebo něco podobného u dalších nezávislých institucí. Tady bohužel došlo k tomu, že tato usnesení byla přijata. Rada se rozhodla taková usnesení zcela správně ignorovat. Já si sám myslím, že bylo jejich právem, dokonce povinností zvolit nového ředitele, dále hodnotit jeho činnost a zvážit, jestli nemá být odvolán, ale v žádném případě to nesměli dělat na nátlak ani Senátu, ani Poslanecké sněmovny. Jestli je toto dnes uváděno jako důvod, proč mají být dnes odvoláni, tak já naopak říkám, že to, že dokázali vydržet tento politický tlak, zaslouží, abych jim přinejmenším za toto poděkoval a řekl ano, tady jste osvědčili svou nezávislost. Místopředseda PSP Ivan Langer: Slovo má pan poslanec Radim Chytka, připraví se pan kolega Jalůvka. Poslanec Radim Chytka: Vážený pane místopředsedo, vážené dámy a pánové, my dnes tady probíráme, zda se Rada ČT dopustila nějaké chyby, popř. zda se dopustila několika chyb. Musím se přiznat, že se domnívám, že Rada ČT se jedné chyby skutečně dopustila. Radě ČT totiž bylo zřejmé, že existuje penězovod z České televize směrem ven různým zájmovým skupinám. Rada České televize se proto rozhodla uzavřít tento penězovod, a proto zcela v souladu se zákonem odvolala bývalého ředitele České televize a jmenovala ředitele nového. A nyní se dostáváme k oné chybě. Rada ČT se domnívala, že zavře kohoutek onoho penězovodu a ono to projde bez povšimnutí. Vážené dámy a pánové, bez povšimnutí to tedy skutečně neprošlo. Jestliže jsme si takto pojmenovali chybu Rady ČT, můžeme hlasovat pro anebo proti odvolání toto rady. Děkuji za pozornost. Místopředseda PSP Ivan Langer: Slovo má poslanec Jalůvka. Poslanec Josef Jalůvka: Děkuji za slovo. Vážený pane předsedající, kolegyně a kolegové, jak řekl zpravodaj a předkladatel dnešního návrhu usnesení, rada a Česká televize neplní své poslání. Jediný důvod uvedený předkladatelem je, že Rada ČT označila usnesení sněmovny, to je úkol odvolat generálního ředitele, za nepřípustný politický nátlak. Já bych chtěl úvodem konstatovat, že schválením navrženého usnesení, tak jak bylo navrženo předkladatelem, bude pro mě prohlášení rady naplněno. Nyní dovolte, abych i já vyjádřil krátce svůj názor na to, proč dnes projednáváme ve stavu legislativní nouze novelu zákona o České televizi. Mimochodem skutečnost, že jde o stav legislativní nouze, mě poněkud irituje, protože se domnívám, že tento institut by měl být využíván za jiných situací, než je tato uměle vyvolaná hysterie ohledně zákona, který je ostatně bez větších protestů součástí našeho právního řádu již devět let. Podotýkám, že to jsou členové poslaneckého klubu ODS, kteří před více než dvěma lety poprvé a následně několikrát navrhovali úkol pro vládu připravit novelu zákona. Dnešní horliví zastánci účelového nouzového projednání zákona tzv. na míru byli vždy proti. Přestože nejsem mediální odborník, v posledních dnech a týdnech jsem chtě nechtě získal názor na problematiku a konstatuji, že tzv. krize v České televizi má dva aspekty. První z nich vidím ve skutečnosti, že ČT jako instituce se dosud nevyrovnala se svým postavením nezávislého, ekonomicky samostatného média, které je tu od toho, aby sloužilo veřejnosti. Namísto toho vidím instituci s neprůhledným hospodařením, instituci svázanou osobně finančními vazbami, instituci podporující nárůst zaměstnanosti, i když svérázným způsobem, instituci s deficitním rozpočtem. Pak není divu, že odvolání slabého ředitele a jmenování někoho z prostředí tzv. mimo hru způsobí vzpouru a pod praporem revoluce se začne bojovat za svobodu slova. A jak? Porušováním svobody slova a nevkusnou propagandou "kdo není s námi, je proti nám". Jen pro ilustraci. Pořad Noc s Andělem, ČT 2 - stávka, 6. 1., 22.45. Svůj názor na situaci v České televizi chtěl vyjádřit přizvaný redaktor nebo komentátor rozhlasové stanice Svobodná Evropa, tuším z Anglie. Jakmile v reakci na dalšího přizvaného hosta, který minulé zasedání Poslanecké sněmovny přirovnal k poplašeným rybičkám v akváriu, prohlásil: pánové, to první akvárium je na Kavčích horách, byla to jeho poslední slova. Okamžitě bylo změněno téma a host ze Svobodné Evropy do konce pořadu již nepromluvil. Zajímavý byl také postup vzbouřené televize při přerušení přímého přenosu z minulého zasedání Poslanecké sněmovny.


text: Historie Lihovarského rybníku sahá do 50tých let minulého století, kdy byla v údolí potoka Opusta na jihu od obce Bohuslavice vybudována kaskáda rybníků na bažinatých loukách. První z rybníků v soustavě je právě Lihovarský rybník rozkládající se pod bývalým lihovarem. Následují rybníky Chobot, Bobrov, Rakovec, Bezedno a poslední v soustavě kaskádovitých rybníků je Přehyně. Vyzkoušejte sportovní lov kaprů Lihovarský rybník se svou výměrou 4ha byl od počátku jeho existence určen k chovu tržního kapra. V polovině 80tých let minulého století byl tento rybník bývalým Státním statkem Hlučín odbahněn. Po této akci zůstaly v rybníce dva podélné ostrovy, které dnes slouží jako ideální hnízdiště pro spousty druhů ptáků. V neposlední řadě jsou tyto ostrovy ideální i pro chov ryb. Podél ostrovů se nalézají rozsáhlé mělčiny se spoustou přirozené potravy a dále z ostrovů vyrůstá bujná vegetace, která zasahuje do vodní hladiny a tím pádem vytváří přirozený kryt pro ryby. Lov kapra metodou „chyť a pusť“ Dneska je Lihovarský rybník využíván jako tzv. Soukromá klubová voda za účelem sportovního rybolovu a oddechu. Loví se zde zejména moderní metodou „chyť a pusť„, tak aby zde rybí obsádka byla co nejvíce zachována v přirozené rovnováze.


Konec devadesátých let byl jednoznačně ve znamení 3D akcelerované grafiky, počínaje prvními VooDoo čipy 1000 až po první GeForce... mnoho her z té doby byly opravdu slabé, ale akcelerované, že. Mnoho her je z této doby zapomenuto - namátkou Heretic 2 a Hexen 2 byly podle mne špičkové hry, téměř jako "ze staré školy", ale málokdo je vyjmenuje na prvních místech. Škoda, že tato série nepokračuje, dá se tam hodně co vytvářet. (Ono obecně "hry, které by si zasloužily pokračování" by byl námět na reportáž, ech, článek jsem chtěl napsat). Vzpomínáte si na grafické orgie hry Forsaken nebo Terracide? Nebo vynikající autíčka od Gremlins - podle mne jde o "Lotus 3D" - Motorhead? Hra, která i bez akcelerace jela a vypadala prostě fantasticky? Takto bych mohl pokračovat dlouho. Hry z tohoto období nastartovaly novou éru, ale pak zůstaly trochu v pozadí. Jistě, mnohým se podařilo přežít, jako třeba série Quake nebo Half-Life... ale právě Aliens vs Predator je jedna z těch her, kterou si sice každý pamatuje a zná ji, ale potrvá, než si na ni někdo vzpomene v nějaké debatě. Ale vzpomene-li si, všem naskočí husí kůže. Aliens vs Predator patří do platinového fondu PC stříleček. Horko těžko hledat více atmosférickou záležitost, ne takto nahuštěnou. Ta hra je bezesporu geniální. Ovšem než se o ní rozepíšu, musím začít trochu stranou. Alien vs Predator na Atari Jaguar. Tuhle konzoli nemá snad nikdo a má-li ji, musí ji nenávidět. Slabá nabídka her nevalné kvality nemohla konzoli udržet nad vodou. Každopádně si pamatuji jen tři hry, které mi přišly supercool. Kasumi Ninja, Highlander a právě Alien vs Predator (opravdu "Alien" - na rozdíl od PC - "Aliens") - vlajková loď konzole. Zatímco Kasumi Ninja je obstojná kopie Mortal Kombatu (co jsem zkoušel v emulátoru), k Higlanderovi jsem se ani nedostal... ale AvP Jag - jediné slovo napoví - Excalibur. Tato hra dostala v recenzi v Excaliburu snad 12/10, obecně se hovořilo o pokořiteli Dooma na všech frontách (byl rok 1994!) a autor recenze vykreslil hru tak, že jsem strašně toužil si ji zahrát, protože i podle obrázků vypadala fantasticky. O mnoho let jsem se k ní dostal v emulátoru a nutno říci - je to děsná hra. Vypadá hnusně, má děsný level design a příšerné ovládání... i když na svou dobu to nemuselo být nejhorší. Pořád se ale hra mnohem více podobá Wolfenstein 3D, než Doomovi. Hlavní devizou je možnost hrát za tři různé hrdiny, kteří jsou diametrálně odlišní. To bylo nevídané (takto rozdílné hrdiny neměl ani Hexen), ale zbytek hry je na hranici odpadu. Bez zajímavosti není, že hra byla chystána pro přenosný Atari Lynx (a snad i GBA) a dokonce se šuškalo, že ta samá hra je portovaná pro PC (tvrdil to alespoň Vasil ze školy, ale...). Každopádně přišel rok 1999 a vyšla hra s identickým názvem, identickým výběrem hrdinů, identickým tématem, ale - byla MNOHEM lepší... byla NEJLEPŠÍ. Hře předcházely TŘI demoverze. Hned ta první všem vyrazila dech. Možnost hrát za nefalšovaného Predátora (zmiňoval jsem se, že zbožňuji první díly filmů Alien i Predator?). To byla totální bomba. Na mém nadupaném PC jsem se navíc dočkal plynulého chodu v rozlišení 1024*768 na plné detaily (v 16bit barevné paletě teda). Chudák Gas měl jenom Pentium 150 a Rivu 128, která měla velké problémy se zobrazováním průhledností, takže v režimu infravidění měl přes obrazovku bílé, neprůhledné cákance - ale i tak demo dohrál (resp. dohrával na počkání). Demo se také od plné verze lišilo tím, že samotné režimy pohledu na věc ubíraly energii ze zásobníku, který se navíc nedoplňoval automaticky! Neustálým hraním dokola jsme se ale naučili dávkovat energii jen v nejnutnějších případech. Demo nás svou hardcore obtížností donutilo používat na 99% případů zápěstní bodáky, žádná neviditelnost, žádné infra. Pouze v závěru dema, kde došlo na přestřelku s vojáky, jsme používali všechny vymoženosti najednou - ten pocit gradace a moci je úžasně zpracovaný. Druhé demo vyprávělo ten samý příběh za mariňáka. To se hra přepnula do regulerního hardcore arcade režimu, kde prakticky jediný útok vetřelce byl téměř smrt (spíše úplná smrt, ale proč si nenechat trochu toho optimismu). Tuze omezená munice, hromady vetřelců - najednou jsme viděli tu samou hru - ba dokonce ten samý level - v diametrálně odlišné perspektivě. A protože Rebellion dávkoval dema od sebe velice pečlivě, měli jsme dost času na absolutní memorizaci všech zákoutí a face-huggerů, takže jsme brzy vládli i s kulometem v ruce. Hra nám vycházela sice vstříc v tom, že jsme místy nacházeli brnění a munici (někdy i na moc nelogických místech), ale nakonec to nebylo moc potřeba. Perfekcionalistickým přístupem se dalo dostat do fáze, kdy nám stačilo pár zásobníků do smart-gunu a dva granáty v pulzní pušce. Na třetí demo jsem se těšil zdaleka nejvíce a nebyl jsem zklamán - naopak. Opět ten samý level z nové, vetřelčí perspektivky. Úžasná rychlost pohybu s neomezenou možnosti šplhat po čemkoli od zdi, přes strop až po hrnek s kávou na stolku - to jsou hlavní devizy vetřelce. Vyváženo je to nepříliš vysokou výdrží, i když naše síla je nezměrná a drtivou většinu vojáků či civilistů likvidujeme jediným mávnutím pracny. A dokonce i Predátora je možné dostat dobře mířeným švihem ocasem. Demo za vetřelce bylo navíc zajímavé tím, že vetřelec měl číselně vyjádřenou hodnotu zdravíčka a dokonce i brnění! Patrně to mělo navazovat na dřívější prohlášení, že při hře za vetřelce začneme jako face-hugger, následně se někomu vyklubeme z hrudního koše a budeme růst ve velkého hajzla. To se nakonec nestalo (škoda), ale i tak jsme se dočkali neskutečného nářezu. Plná verze hry přinesla pro každou rasu 5-6 levelů a hlavně volbu obtížnosti. Když se vybrala ta nejvyšší - Director's Cut - odemklo se po dohrání dalších pět bonusových levelů opět pro každou rasu. Při hře na nejmenší obtížnost se odemkne jenom jeden, takže motivace tady je. Ono také hraní na jinou obtížnost nemá moc smysl. Hra je celkově jednodušší, než demoverze. Predátorovi se doplňuje energie a režimy vidění ji nepotřebují. Mariňákovy zbraně jsou o něco účinnější. A vetřelec si může doplňovat zdraví nejenom klasickým ukusováním hlav, ale také pouhým páráním mrtvol. Když v roli vetřelce nebo mariňáka potkáte Predátora, záhy zjistíte, že je vlastně celkem pomalý a nemůže vás moc trefit. Oproti tomu jsou levely více prošpikovány sentry-guny (smrtelné na jeden zásah pro vetřelce, ale i Predátor se zapotí) a i počet nepřátel je vyšší (vadí to zejména ve třetím levelu za Predátora). Co mají ale všechny obtížnosti společné - není možné během hry ukládat pozici. To je asi ten hlavní důvod (viz. moje pojednání o Save/Load), proč každému přeběhne mráz po zádech, kdykoli se o hře někdo zmíní. Ty nekonečně dlouhé chodby, které by si zasloužily prozkoumat, ale jsou plné vetřelců... není čas něco zkoušet, není čas riskovat, musíme se vydat intuitivně nejkratší cestou k cíli, utíkat před hordami oslizlých nepřátel nebo v roli aliena přeskakovat nad hlavami mariňáků, aby si nás moc nevšimli. A když se jim rozpípá motion-tracker, tak si pište, že začnou řvát a střílet náhodně okolo sebe... nechcete tam být, chcete utéct, schovat se v nějaké větrací šachtě, spadnout do vodní nádrže a ohasit plameny z 48e napalmu, co vám ulpěl za čelistí... Tahle hra není legrace. Ať už se na ni díváme jako na survival horror nebo na klasickou FPS - AvP je nabitý vším, co byste si kdy mohli přát. Dokonce bych si troufal říct, že jde o jednu z mála bezchybných her. Možná bych dneska vymyslel featury, které by hru ještě zdokonalily, ale rámcově mne nenapadá NIC, co bych hře vytýkal. Vysoká, ale hratelná obtížnost jde ruku v ruce s precizním leveldesignem. Shlédneme všechny zajímavé prostory, vymodelované, otexturované a hlavně nasvícené tak, že se zatají dech i v 1000 dnešní době. Grafika je fantastická nejen na na rok 1999. Díky dobré práci s kontrastními plochami zanikají nedostatky málopolygonových objektů. Textury jsou detailní, takže vše od úzkých šachet přes důlní prostory, věžovité struktury, kosmické lodi, mimozemské stanice až po pokusné bilogické laboratoře - vše je fantasticky ponuré a plné detailů. Voda je zde plně trojrozměrná a zanecháváme za sebou "brázdu" - nevypadá to možná ultrarealisticky, ale docela dobře, to se musí nechat. Nemám to potvrzené, ale mám dojem, že v AvP je poprvé vidět 3D model pistole v rukou nepřátel, který při střelbě má naanimovaný pohyb závěru. A nejde jenom o grafiku. Během našeho putování narazíme například na androidy, kteří nemají žádný extra účel, chovají se stejně, jako lidé, jenom nepřidávají zdravíčko. Nemuseli tam být vůbec, nikdo by nic neřekl, ale autoři si usmysleli, že to tam prostě patří a sedí to tam. Také nové druhy vetřelců - Predalieni, Mechalieni... je to velice originálně pojaté. A celá hra je soustavou obrovských komplexů, které mají mnoho slepých uliček a mnoho možností průchodů, žádný primitivní tunel, ale poctivé hledání nejlepší cesty, s nejmenším počtem nepřátel a s co nejrychlejším průchodem. Poctivé hraní pak odemyká cheaty. Ty jsou také zvláštní, protože většina z nich objektivně zhoršuje hraní. I když zase je to občas docela prča. Takové psychedelické vidění (tj. ušetříte za extošku) nebo matrixový "John Woo" efekt zpomalování času, změněná gravitace a tak podobně - hra dostává jiný rozměr, i když jde o nepokrytou nadsázku. Pro odemknutí cheatů je ale potřeba každý level dokončit s nějakou kvótou. Dohrát level do tří minut, ustřelit hlavu 80% alienů, nepoužít lékárničky a tak dále. Je skoro nemožné, abyste nějakou kvótu splnili náhodně nebo mimochodem, musíte se maximálně soustředit, využít všech možností a precizní znalostí levelu. Ale stejně to nepomáhá. Je úplně jedno, jak si myslíte, že level znáte. Je vám k ničemu, že víte, že za dveřmi je pět vetřelců, na které stačí dobře mířený granát. Je vám k ničemu, že víte, že dvacet metrů před vámi se něco hýbe. Je to k ničemu. Pořád víte, že jediná chybička se rovná smrti, pořád víte, že si nestihnete poslední kulkou ustřelit hlavu, protože vás dřív rozpáře vetřelec. Je úplně jedno, že víte, po jaké stěně utíkat před sentryguny, protože stejně kryjí celou místnost. A i když se vám podaří dostat se za ně a rozbít je - nic to neznamená. Za rohem vás překvapí mariňák s brokovnicí a než řeknete švec, dupe ocelovou botou do kyseliny, která bývala vaší krví. Ale i když to nepomáhá, nevadí to. Level se restartuje a máme možnost to dokázat znova. Znova se vpl 1000 ížit do hlavní počítačové místnosti a rozbít navigační systém. Spadnou z třiceti metrů doprostřed hloučku po zuby ozbrojených vojáků a rozsekat je během vteřiny, než stihnou vyslovit kletbu, protože se jim ústa zalijí vlastní krví. Při každém pokusu o splnění levelu si budete více a více vychutnávat nevinné civilisty a ve tmě jim vykusovat mozek z hlavy. Protože o tom to je. Slůvkem se ještě musím zmínit o multiplayeru, který... který není tak geniální. Autoři se snažili z originálního tématu (na tu dobu...) vymačkat něco opravdu inovativního a svým způsobem se jim to povedlo. Hru po síti také nepočítám, jako nutnost pro generický zážitek. Důvod je prostý. Hra je totiž nevyvážitelná, což znamená, že si samotní hráči při startu serveru mohou nastavit, jaké zbraně se budou používat, kolik bodů bude za zabití aliena, kolik bodů za přežití v čase... chybí tomu motivace. Rozhodně je super, že je možné hrát mariňáci vs horda AI vetřelců, kteří se dobývají do opevněné buňky, ale ... v okamžiku, kdy nastoupí Predator s diskem, je vymalováno. Tuhle zbraň jsme zakazovali vždycky, ale ani to nepomohlo. Pro plíživý horror je multiplayer nevhodný, takže jsme na to rychle zapomněli. Paradoxně se přiznávám, že mi ušel druhý díl. Já vím, já vím, ostuda. Každopádně co bych si přál takovou hru, kde bych v roli mariňáka mohl ovládat celou jednotku. Líbily by se mi naskriptované dialogy - třeba v roli vetřelce i Predátora by bylo super sledovat kecy drsných vojáků. Také by se mi líbilo více zbraní a nějaké ty modifikace. A integrovat příběh, ten v původní hře prakticky není, což nevadí, ale... možná je to právě ve dvojce? No brzy si ji zahraji, když o tom tak píšu. V současné době se franchise AvP dostává na světlo. Bohužel, těch pár věcí, co jsem měl možnost vidět (hry i filmy) mne velice neuspokojily. Doufám, že "plnohodnotná trojka" bude brzy.


Ruská vrchnost podle opozice rozkradla v Soči až 30 miliard dolarů — ČT24 — Česká televize Moskva - Až 30 miliard dolarů údajně rozkradli vysocí ruští představitelé a tamní podnikatelé z rozpočtu na zimní olympijské hry v Soči, které se uskuteční v únoru 2014. Na výstavbu nejdražších sportovních komplexů podle ruské opozice úřady nikdy nevypsaly tendry nebo soutěže. Prezident Vladimir Putin už dříve čelil kritice za stále narůstající cenu za olympiádu. Hry podle posledních odhadů vycházejí na 50 miliard dolarů - pětkrát víc, než se původně plánovalo. Korupci ale vláda nadále odmítá. Podle předáka ruské opozice a bývalého místopředsedy ruské vlády Borise Němcova je zimní olympiáda „obří podvod“ a oligarchové a úředníci již rozkradli „25 až 30 miliard dolarů“ (asi 490 až 590 miliard Kč). ZOH v Soči, které se mají stát výkladní skříní Ruska v éře prezidenta Vladimira Putina, budou nejnákladnější v dějinách olympijských her a vyžádají si více než 50 miliard dolarů (asi 986 miliard Kč), tvrdí ve své zprávě Němcov a další Putinův kritik Leonid Martyňuk. Olympijské stadiony se totiž pořizovaly bez veřejné soutěže a férové konkurence. Z „největší krádeže v ruských dějinách“ budou mít prospěch „jen oligarchové a firmy blízké Putinovi“. Za rozkradené peníze by se podle autorů zprávy dalo postavit 3000 kilometrů dálnic či obstarat bydlení pro 800 000 Rusů. „Zjistit, jestli se ze státního rozpočtu rozkradlo 25 nebo 26 miliard dolarů, nebo nerozkradlo, bude hodně složité - je to práce pro vyšetřovatele,“ řekl Němcov. Předseda koordinační komise pro ZOH 2014 Jean-Claude Killy spekulacím o korupci zatím příliš velkou váhu nedává: „Nepamatuju olympijské hry, které by nedoprovázela korupce. To samozřejmě situaci neomlouvá, mrzí mě to. V této zemi může být korupce, byla tu i v minulosti. Doufám, že se nám to nějak povede vyřešit.“ Němcov, který v minulosti už sestavil několik podobných zpráv o korupci v Putinově éře či na moskevské radnici, by si přál, aby odhalení přiměla úřady k vyšetřování. Zatím „ani jediný případ nedospěl k soudu“. Zprávu úmyslně zveřejnil v den, kdy Putin v Petrohradu předváděl členům Mezinárodního olympijského výboru medaile, které se budou v Soči rozdávat. „V jistém smyslu jsme do nich dali ruskou tradici, naši kulturu. Jsem si jistý, že se vám, celé olympijské rodině a hlavně sportovcům budou líbit,“ řekl při prezentaci medailí Putin. Medaile pro Soči Kromě časté kritiky ohledně korupce se dlouhodobě ozývají i zastánci lidských práv. Podle newyorské organizace Human Rights Watch zaměstnanci, kteří se na přípravě her podílejí, pracují přes čas a nedostávají slíbenou mzdu ani jídlo.


Zloděj vyhrožoval ostraze použitím nože - Kladenský deník Do nepříjemné situace se dostal pracovník ostrahy kladenského obchodního domu v ulici Dukelských hrdinů. Ten totiž chytil zloděje, který se pokusil odcizit zboží za 129 korun. Nejednalo by se o nikterak výjimečnou situaci, kdyby po odvedení do zázemí obchodního domu nezačal pachatel zaměstnanci ostrahy vyhrožovat použitím nože. „Po příjezdu policejní prvosledové hlídky byl u podezřelého muže nalezen zavírací nůž a platební karta na cizí jméno. Policejním šetřením bylo zjištěno, že pachatelem je devětadvacetiletý muž z Kladna,“ sdělila kladenská policejní mluvčí Jana Šteinerová. Podle ní policisté následně podezřelého eskortovali na kladenskou služebnu, po provedení prvotních úkonů pak podezřelý putoval do policejní cely. „Policisté tento případ prošetřují a muž je podezřelý z trestných činů nebezpečné vyhrožování a neoprávněné opatření, padělání a pozměňování platebního prostředku, směnek a cenných papírů,“ dodala k případu Jan Šteinerová. Citroën C5 Aircross nové vozidlo, servisní knížka, koupeno v CZ, v záruce Toyota nové vozidlo, servisní knížka, koupeno v CZ, v záruce Volkswagen Amarok první majitel, servisní knížka, koupeno v D Volkswagen Passat koupeno v D Volkswagen Touran servisní knížka, koupeno v CH Škoda Fabia koupeno v D Škoda Octavia servisní knížka, koupeno v D Škoda Fabia první majitel, servisní knížka, koupeno v D


text: Novinky Historického muzea Novinka (27.9.2012) Slavnostní večer při příležitosti oslav Dne české státnosti v Národním památníku na VítkověProstor: Národní památník na Vítkově, U Památníku 1900, Praha 3 Ve čtvrtek 27. 9. 2012 proběhl v Národním památníku na Vítkově slavnostní večer v rámci projektu "Češi ve světě – oslavy Dne české státnosti 2012". Oslav se zúčastnili vzácní hosté, mezi kterými nechyběla ministryně kultury Alena Hanáková nebo 1. místopředseda Senátu PČR Přemysl Sobotka. Památník, který byl rekonstruován a rehabilitován Národním muzeem, přivítal i mnoho účastníků konference „Krajané a problém generací“, která probíhala 26. a 27. 9. v Nové budově Národního muzea. Mezi nimi bylo mnoho Čechů žijících z nejrůznejších důvodů v zahraničí. Zájemci si pak mohli prohlédnout expozice Křižovatky české a československé státnosti, Laboratoř moci a výstavu Sportsmeni v zemích českých. V rámci programu večera vystoupily renomované folklórní soubory Hlubina, Postřekov a Velička. Program projektu Češi ve světě – oslavy Dne české státnosti 2012 je koordinovaný Ministerstvem zahraničních věcí ČR a zahrnuje slavnostní večer uspořádaný Národním muzeem v památníku na Vítkově, Mezinárodní krajanský festival, Konferenci Mezinárodního koordinačního výboru zahraničních Čechů, předání ceny „Významná česká žena ve světě“ v Senátu Parlamentu ČR, přednášky v Náprstkově muzeu, účast krajanů na Národní svatováclavské pouti do Staré Boleslavi a mnoho dalších. Za podporu děkujeme společnosti TOP HOTELS GROUP a.s.


2. 9. 2008 Gamedesign - Délka her Samozřejmě takto bagatelizovat to nelze. Ve skutečnosti musíme celkem jasně rozlišit, jestli jde o hru koncipovanou pro krátké, ale intezivní zážitky (typicky bojovky nebo logické rychlíky) nebo o kontinuální virtuální dobrodružství (adventury, RPG, FPS). Nesmíme zapomenout, že neustále se rozvíjejí trh s online hrami nabízí neporovnatelnou porci zábavy (či spíše "neporovnatelnou porci časové náročnosti") oproti singleplayer hrám. A také že se mění samotní hráči, stárnou, mají rodiny, mají méně času, případně jsou hráči již natolik zkušení, že průměrnou hru dohrají mnohem dříve, než běžný casual hráč. Těch aspektů je mnoho. Když ale vynecháme onlinovky, pořád tady máme poměr nákladů na vývoj hry a dobu, po kterou se hrou bavíme. Náklady se spíše zvyšují (a to jsem ještě velice mírný) a herní doba se spíše zkracuje (dtto). Nechci polemizovat o pojmu ideální délka hry. Ale nemůžu se zbavit dojmu, že něco nehraje. Hry stojí desítky milionů dolarů, což je mnohonásobně více, než tomu bylo před patnácti lety. Je to ovšem vyváženo také mnohonásobně větším trhem, který je ochoten za hry platit. Ale hlavně se změnily hry. Větší publikum znamená, že do rodiny hráčů - pařanů se postupně propasírovali i nepříliš tvrdí hráči (a tím nemyslím nic pejorativního, mám tím na mysli hráče, kteří to nemají nutně jako hlavní koníček a nevěnují mu tedy tolik volného času, kterého mají i tak nedostatek) a těch je víc a víc, takže se trh na ně musí orientovat více a více, chce-li si vydělat sám na sebe. Vymyslím si příklad, nechytejte mne za slovo - průměrný 1000 hráč si kupuje jednu hru měsíčně. Hraní není většinovou náplní jeho volného času, takže hře věnuje maximálně pár večerů týdně, dejme tomu tři. Čas pro nerušené hraní - dejme tomu hodina a půl. To dává dohromady 18 hodin hry pro průměrného hráče. Samozřejmě - beru si jako vzor nějakou singleplayer akční hru, třeba FPS, s kontinuální hratelností. Do opozice mu postavíme nějakého zkušeného, větry ošlehaného pařana. Zkušený hráč to svede i za méně, než 13 hodin, pravděpodobně ještě rychleji. A pokud zkušený hráč věnuje hře podstatně více času, jelikož je to jeho hlavním koníčkem, není nemožné, že takovou hru dohraje za víkend. Subjektivně jde tedy o velký nepoměr. Vymyslím si další příklad. Posuneme se třeba o těch 15 let nazpátek. Tím pádem musíme zcela vyškrtnout "běžného hráče", jelikož takoví v té době (v tomto smyslu) neexistují. Zkušený hráč / pařan si donese domů hru. Stráví u ní dejme tomu dvacet večerů v měsíci, každý den třeba dvě hodiny. To dává nějakých 40 hodin hry. Lze tyto věci vůbec porovnat? V druhém případě jsem si vzal na mušku prakticky libovolnou starou adventuru nebo dungeon crawler. Moc dobře si pamatuji, jak jsem si zakysával na věcech typu Monkey Island 2 nebo hlavně Indiana Jones and the Last Crusade, případně Dungeon Master a mnoho dalších. Byly to velice obtížné hry, ale nikoliv stylem "neustálý nátlak", ale spíše "plynulé procházení a pak dva dny zákys". O hrách bylo velice slabé podvědomí, zkušenosti nebylo kde nasbírat, maximálně tak z časopisů, kde byl občas návod i na námi hranou hru. Pařani se vyznačovali mnohdy neuvěřitelnou trpělivostí a posedlostí hraním, která je hnala dál. Známá hláška "používání všeho na všeho" je důkazem spíše vytvrdlosti, než nějakého "opravdového hráčského umění". Však také naše vzpomínky na herní začátky nejčastěji obsahují právě ony zákysy, u kterých jsme byli ochotni strávit dny i týdny. Dnešní hry oproti tomu nabízejí svou zábavnost formou přístupnou - prakticky žádná současná hra neobsahuje nějaký absurdně nelogický prvek, který vyřadí naši schopnost hraní, prakticky neobsahují žádné dlouhodobé zákysy. Vyváženo je to ovšem kontinuální zábavou po celou dobu hraní hry. Sloučím-li tedy mnou vymyšlené příklady - v druhém případě pařan stráví přibližně stejnou dobu hraním, jako zakysnutím, kdy těžko hovořit o hratelnosti, takže nakonec se ze zmíněných 40ti hodin stane 20. A to je skoro stejně, jako nabízí dnešní průměrná hra pro běžné hráče. Najednou se ten nepoměr nezdá tak silný, skoro zanedbatelný. Sám musím přiznat, že již nemám dost trpělivosti na zákysy. Staré hry sice pořád hraju, ale obvykle jen ty perly, které mám projité desetkrát za sebou, takže hru si projdu po paměti, pobavím se, užiju si jí, ale je to jako číst podesáté dobrou knihu. Je to pohodička, ne herní výkon. Takže třeba dneska se sotva kdy dokopu k zahrání si nějaké staré hry, kterou jsem v době před patnácti lety nehrál. Jakmile se dostanu k prvnímu zákysu, ztratím nervy - buď přestanu hrát nebo se kouknu do návodu (ostudné, vím, ale zase na druhou stranu díky obecné herní zkušenosti se mi zákysy nestávají tak často). A stejně tak mne velice rozladí, když v nějaké novější hře, která je v zásadě lehká, narazím na nějaký zákys. Mne to vlastně v první řadě ani netrkne, že jde o zákys, říkám si, že jsem jenom "něco přehlédl". Mám na mysli třeba svou nedávnou zkušenost s poměrně povedenou adventurou Syberia. To je moc pěkná hra, ale na univerzitě jsem totálně zakysnul. Je tam takový úkol (pozor! Blíží se spoiler!), kdy musíte pomocí automatického telefonního operátora aktivovat plavební komoru. Pomocí telefonu jsem udělal všechno, jak se zdálo být správn 1000 , ale bohužel - poslední krok mi automatický telefonní operátor sdělil, že došlo k neznámé chybě a že budu muset použít manuální ovládání. Dojdu tedy k plavební komoře a vidím, že je tam jakýsi stroj, který vypadá, jako telefon. A navíc nefunguje. Tak jsem si řekl - nebudu se zabývat nefunkčním telefonem, když mám vlastní, jdu hledat nějakou páku, abych komoru manuálně otevřel. Asi tak po třech dnech opravdu intezivního zkoumání jsem měl sen, kdy mi to všechno došlo. Tento "telefon" u komory je právě tím manuálním ovládáním, kam se musí vložit stejný kód, jako u automatického operátora. Ráno jsem se probudil a hned jsem to vyzkoušel. Čeloplesk probudil dokonce mou drahou polovičku. Bylo to pro mne opravdu překvapení, že jsem v této hře, kde jsem doposud všechno plnil téměř automaticky bez extra dávky přemýšlení narazil na takto vtipný a originální prvek. To je spíš poklona Syberii, ale asi máte tušení, o čem píšu. Ale člověka to pak trkne - i když v takové adventuře nemáte nutně zákys, jde o hry, ve kterých se "mnohdy nic neděje". 50% času trávíte cestováním mezi lokacemi, takže proběhnete deset obrazovek, seberete nějaký předmět a šupajdíte zpátky deset obrazovek, kde předmět použijete. Mnohé hry navíc umožňovaly návrat do lokací, kde se již nedalo vůbec nic udělat, takže jsme trávili opravdu hodně času "nicneděláním", i když to byl nutný proces pro dohrání hry. Poměrně chápu, proč se mladší hráči netváří na adventury extra nadšeně. Před patnácti lety jsem slintal nad Simon the Sorcerer a stopadesátý průchod tou samou obrazovkou byl pro mne pořád zážitek, protože třeba ta grafika nebo hudba v té lokaci byla prostě fantastická. Ale tím dneska nelze příliš hráče zaujmout - ne takto snadno a ne s takto pomalu chodícím panáčkem. Oproti tomu mám ale u nových her dojem, že autoři zbytečně plýtvali umem a prostředky. Třeba ve hře Uncharted na Playstation 3 mívám často dojem, že perfektně vymodelované a nasvícené lokace jsou naprosto kontraproduktivní, protože v nich strávím sotva vteřinu. Na druhou stranu musím říci, že některé lokace mne zaujaly natolik, že jsem v nich strávil i minuty, když jsem se vysloveně kochal. Přesto - hra není "co do kilometrů čtverečních" zrovna krátká, ale herní doba pod osm hodin hovoří za sebe. Zrovna Uncharted mi přijde jako dobrý příklad hry, kterou může průměrný hráč hrát po úsecích týdny, zatímco já jsem ji dal za tři večery. Teoreticky se tedy může zdát, že autoři her se snaží cíleně zaujmout casual hráče tím, že jím nabídnou příjemnou hru bez zákysů, kterou svým tempem dohrají právě v době, kdy jim přijde výplata na další hru. Jak ale potom chápat hry jako třeba GTA4, Legend of Zelda nebo Super Mario Galaxy, což jsou hry současné a nabízejí bez problémů kontinální zábavu na desítky hodin? GTA4 mi trvalo například 40 hodin, než jsem jej dohrál - plnil jsem teda dost vedlejších misí, určitě to jde i rychleji, ale neměl jsem při hraní pocit, že se do něčeho nutím nebo že třicetkrát opakuji tu samou misi (San Andreas a mise "Off the track" se může jít v tomto smyslu leda tak vycpat - a to nepočítám nutnost pokaždé znova dojet na místo mise) - ta hra mi dala fantastických 40 hodin plynule dávkované zábavy. (A to nezmiňuji to, že tuto hru hraju stále a mám hodně přes 100 nahraných hodin). Super Mario Galaxy - při hře na 120 hvězdiček mi zabralo 35 hodin - a i když tam byly asi poslední tři mise dost frustrující - uznávám to jako lahůdku. A třeba Metal Gear Solid 4, Mass Effect nebo Legend of Zelda Twilight Princess - obojí mi dalo okolo 25ti hodin nezapomenutelných zážitků. A to si myslím, že je opravdu dobré - však je to přibližně stejná doba, než když jsem se zmiňoval o staré, zákysové adventuře - dokonce je to více - a4c jen jsem strávil méně času zákysem a více času opravdovým hraním. Jenže samozřejmě - jmenované hry jsou výjimkami i mezi takzvanými "AAA tituly". Mnohem spíše se mi dostane do ruky hra jako třeba Call of Duty 4 (odhlédnu od debat o kvalitě, ale ta hra je prostě krátká) s herní dobou 4 hodiny (a to jenom proto, že jsem si dal 3x misi v Prypiati), Assasin's Creed (cca 10-12 repetetivních hodin relativní zábavy) nebo Kane and Lynch (celkem sranda na 8 hodin maximálně). Poměr doba zábavy / cena je čím dál horší a to jak ve srovnání se starými hrami, tak s těmi nejlepšími ze současnosti. V dnešní době máme na výběr mezi tisíci tituly pro všechny platformy, takže nebudu nějak generalizovat, ale myslím, že nejsem daleko od pravdy, že "takzvané AAA tituly", do kterých studia vrážejí desítky milionů dolarů, nabídnou nakonec i třeba dobrou zábavu, ale na velice krátkou dobu. Je to způsobeno zejména technologií, která sežere dneska opravdu hodně peněz, armády grafiků a programátorů (případně licence na enginy a franchisy) tvoří většinu nákladů na vývoj hry. Na samotný gamedesign a level design zbude méně. Například se velice bojím, že chystaná hra Star Wars Force Unleashed nebude delší, než 9 hodin. Autoři nám ukážou všechny známější planety ze světa Star Wars, uvidíme Kashyyyk, Coruscant a podobně - šup šup, jeden level na necelou půlhodinku, čtyři animačky, pět bossů na tři pokusy a hotovo. Jednak hra bude krátká "na kilometry čtvereční" a druhak bude mít "casual" obtížnost - a to patrně i v případě, že jako zkušený hráč začnu hrát na hard. Proč může mít God of War 2 (Playstation 2) desítky rozmanitých lokací a úžasnou kontinuální hratelnost na 20+ hodin? Proč může mít Metroid Prime 3 (Wii) deset obrovských levelů (a tři opravdu hnusné zákysy) se zábavou na 20+ hodin? Proč může mít Resident Evil 4 (GameCube) úžasnou hratelnost po 20+ hodin? Protože i přes fantastický vzhled těchto her nebyla podceněná stránka game/leveldesignu? Aha? Mám takové soukromé pravidlo. Vezmu cenu hry a podělím ji počtem zábavně strávených hodin. Však koneckonců o zábavě - ať si pod tím představí kdo chce co chce, by hry měly být. Výsledné číslo je index zábavnosti. A teď si řeknu - kolik utratím za jinou zábavnou činnost, kterou si mohu sám vybrat? Třeba hodina strávená v hospodě? Hodina na masáži? Hodina v kině? Každý má svoje měřítka. Každopádně, pokud se usn 1000 eseme, že průměrná hra stojí přibližně 1500 Kč (konzolové hry stojí mnohdy i více, PC hry se naopak začínají s cenovkou motat okolo tisícikoruny) a že v hospodě utratím za hodinu přibližně 75-100 korun (tj. tak dvě tři píva, případně došlo na panáky), je pro mne dolní hranice "správně dlouhé hry", kterou si koupím za 1500 Kč, minimálně 15-20 hodin. A je úplně jedno, jestli hovoříme o Soul Calibur 4 nebo o Broken Sword. Netvrdím, že je to univerzální návod pro všechny nebo že se jej držím jako klíště, je to opravdu takový můj orientační výpočet hodnoty hry. A samozřejmě do toho neřeším budgety, warez, replayability, žánr či styl hry, freeware a tak dále - je to jen rámcová úvaha. Asi chápete, co se snažím říct. Nelíbí se mi zkrátka tvrzení, že deset hodin zábavy je, u nové AAA hry, která stála padesát milionů dolarů a vyvíjelo ji třísetčlenný tým po dobu tří let, v pořádku. Je mi to proti srsti. Oukej, tak si takovu hru nemusím kupovat, ale kupují si ji třeba miliony jiných hráčů a dokud je budou kupovat, budou se snažit vývojařská studia pokračovat naznačeným trendem - a proto s tím nesouhlasím, proto budu ty hry kritizovat. Zábavné - možná ano. Dostatečně dlouhé - ne. Ale abych nevypadal jako účelový negativista - nebudeme paušalizovat celý trh. Je pravda, že mnoho současných her je na tom poměrem cena / výkon žalostně, ale stále tady máme pár studií či her, které to "myslí vážně" a nabízí nám za naše peníze adekvátní hodnotu. Pár her jsem jmenoval výše, těšit se můžeme třeba na produkty Bethesdy (Fallout 3 a další díly), Fable 2 (zatím jen XBOX 360, ale snad i PC později) a pro bratry v PC je v přípravě GTA4 a hlavně Bully! Takže ono to není tak zlé, jen je toho prostě méně. P.S.: Po dopsání mne napadla ještě jedna myšlenka, která se nedá napasovat mezi odstavce - poměr zákysu a hraní je třeba ještě více vidět u her z osmibitové éry. Ty měly ve své době nastavenou obtížnost tak, že jste jeden level opakovali třeba stokrát, než jste jej dohráli, aby se pak ukázalo, že je hra ve skutečnosti velice krátká, ale o to těžší. Někdo vzpomínal klasiku Sabouteur - hergot tahle hra na základní obtížnost je záležitostí na 10 minut, když už ji znáte. A na nejvyšší obtížnost to není o tolik více - cca 25 minut - ale ten proces učení metodou pokus omyl byl na týdny (a neříkám že nezábavné, jen bych to třeba dneska nebyl ochoten absolvovat za svoje peníze). A třeba hra Knight Lore - ta byla skvělá, ale dlouhá byla hlavně proto, že se v ní nedalo prakticky vyznat a také proto, že vždycky nad smrtelnými bodáky začala metamorfóza na vlka / člověka, což znamenalo smrt, game over a od začátku. Není divu, že u takové hry se daly trávit měsíce hraním! Dneska je to ale spíš mučení... Čímž nijak nepomlouvám Sabouteura nebo Knight Lore! Ale do 48k paměti je skoro nemožné nacpat "velkou hru" (Sentinel nepočítám ;). P.S.2: A místo Wii Music bych rád viděl novou Zeldu, díky. 7 komentářů: V skratke povedane ide len o prachy. V prvom, druhom aj v tretom rade. Takze sa im oplati vypotit hru WOW typu COD, ktora s masivnou marketingovou podporovou urve riadny balik bubakov. Oproti CODu extra narocny (asi aj dlzkou) Gothic 3 napriklad asi nebude take financne terno, aj ked hra je to super.OdpovědětVymazat Online hry, no to je prehnane povedane nieco ako zavislost :-)) Ako si spomenul starneme, niet casu takze taketo kratsie hry pridu mozno aj vhod. Skor by som vsadil na opakovanu replaybility, ci uz z dovodu gamedesignu (pripyat) alebo neodolaniu a zahraniu si po rokoch pre pribeh, gamedesign, prostredie (deus, avp, system shocky a aj trosku opominane hry codename outbreak a Lost eden od autorov lary) ako na na umelu predlzenu dlzku hier. Typicky priklad takejto umelo predlzenej hry je pre mna Assasins creed. Prva a druha dych vyrazajuca misia a potom WTF ? ctr+c a crtl+v. Ledva ledva som to dohral, ale ked to tolko stalo a kupil som si lebo som neveril, ze sa nieco moze tak spickovo hybat :-) Osobne pre mna horsia hra ako COD. Dufajme, ze vo dvojke napravia vsetky chyby. Su vsak hry, ktore skoncia a pripadas si ako keby vyvojari nieco zabudli na disku. Asi tak dalsie dve tretiny hry. Typicky COD. Spominas aj intenzitu zazitkov a emocii, ktore sa vsak nedaju merat ako cas straveny za hrou. Preto myslim, ze pribeh, zmena prostredia levelov a taky gamedesign aby sa hrac nemusel pytat (preco tam nie je hra vo vzduchoprazdne preco sa neda odseknut ruka, ked vo filme je to bezne - narazam na diskusiu SW) bude to, co bude pohanat skvele hry. Pre skusenejsich hracov je super hra taka, kedy mu nenapadne, ze toto by som urobil lepsie a nebol by angry, ale spokojny hrac :-)) Hry typu GTA su osemetna zalezitost - musi ich pri SP pohanat dobry pribeh, samotny open world nestaci a zmena prostredia. Inac RPG pozitivny ma ukamenuju, ale hry ako gothic a GTA su si velmi podobne - nieco dones, zvari, zastrel, znepriatelis si jednu alebo druhu stranu. Akurat v PRG su do toho namontovane levely/skusenosti a podobne veci Samozrejme berte to s rezervou. Ako od traktora. Opat musim spomenut moju oblubenu BGE, ktora bola proste krasna hra a znovu som ju celu dohral. Obstojny cas hry. Na temu dlzka hry su dobe "speed run" videa na YT, kedy exoti prejdu tu ktoru tu hru za par hodin. Z novych sa tiez nadiejam za Fallout 3, pretoze som SF pozitivny to prostredie vyzerá perfektne. No uvidíme. Spominany Gothic mam na disku a sznzim sa ho dohrat, ale nestacim casovo. Myslim si, ze kazdy skusenejsi hrac mal svoje napady pre hru, mozno len detaily, alebo skripty alebo prostredie. Kua som sa rozkecal, ale Tvoje clanky su skvele a idu mi z dus 1000 e....dik. rohstole: Ale kdy o prachy nešlo? Hry se prodávají už třicet let...OdpovědětVymazat To srovnání GTA a Gothicu mi opravdu nepřijde příliš šťastné. Takhle postavené bych mohl říct, že Pac Man a Gothic jsou to samé, protože v obou sbíráš nějaké věci a zabíjíš příšery. Rozdíl mezi GTA a Gothicem je především v motivaci konání - že jsou činnosti v jádru věci podobné je irelevantní, protože skoro v každé hře nějak běháš, zabíjíš a něco sbíráš. Jinak jako jo ;). Ad krátká herní doba FPS - zde je problém, že dneska je Single Player jen přílepek k MultiPlayer. Takže hlavní kampaň sice hru prodává, ale trvá jen 4 hodiny, protože je to tak akorát pro "causal hráče". Ti "Hardcore" stejně budou hrát hlavně MP. A pak jsou exoti jako já, co MP nehrají vůbec a CoD4 svou SP je vůbec nezaujal ;).OdpovědětVymazat Možná ano, ale nepřijde mi to jako dobrá omluva, obzvláště tehdy, když i mulťák stojí za prd (typicky Crysis). A hlavně - nejsou tady jenom FPS, žeano. Takže se vlastně ptám - co ti autoři po ty tři roky vlastně u všech všudy dělali? ;)OdpovědětVymazat no ja zase MP vobec nemusim.. ak som ho hral raz :-) neviem mam k tomu nejaky odstup, či čo :-( Dost som u uvazoval, ze kupim TF2, ktorý sám seba neberie veľmi vážne , ale nejak ma neoslovilo blbnut s niekym, o kom ani neviem kde sedi :-) a doma ho zatial nemam s kym hravat :-)))OdpovědětVymazat MP by mal vyhradeny cisto MP hram (UT), aj ked COD4 MP je nahranejsi podla nejakych statistik Xboxu. A samozrejme potom su tu tie "socialne" MP hry (second life), ktore mne osobne fakt pridajú divne - no ale uz niekto chce stavat virtualne mesto s bordelom, je to asi podobne ako keby skladal v pivnici vláčiky. Uvidime co sa vyvrbi z tych "zadara" polo webovych klientov BF Hero 1000 es a quake:-) Ad Asi Crysis chltali pivo nielen na oktober feste, ale aj kazdy den. BTW Niekde bola zmienka, že tuším Carmack tresol, keď uvadzali nejaky ten svoj mega engine povedal, že teraz uvidíme kvalitné hry, pretože technickú časť už majú autori (myslel iné štúdia) hotovú a ošetrenú. No myšlienka pekná, ale akosi zabudol že Nvidia a ATI potrebuju predat dalsie kopy vykonejsich a prepotrebnych GPU - takze sa to zase len sustreduje na engine. Offtopic. Na tomto blogu su inac mimo trochu simulatory a nemyslim NFS, skor nieco z tych starsich casov - TFX, Xwing a moj najoblubenejsi HIND, tak by si mohol nieco stvorit ;-)) to len tak do placu. - Anonymní29. března 2009 10:19 Jací jsou hráči počítačových her?OdpovědětVymazat Je skutečností, že my (hráči počítačových her) představujeme jedinečnou komunitu. Víme ale, jací jsme? Jaké máme zájmy? Jak jsme na tom se školou? Jak často hrajeme? Na tyto otázky a spoustu dalších nám odpoví průzkum, do kterého je možné se zapojit. Máme tak jedinečnou příležitost říci svůj názor! Existuje řada psychologických výzkumů, které počítačovým hrám a jejich hraní přiznávají značný význam, naproti tomu existují výzkumy, které počítačové hry zcela zatracují. Je však holým faktem, že většina z nich probíhala v zahraničí a tak není možné jednoznačně posoudit, jak je tomu u nás. Proto se Univerzita Palackého rozhodla v r. 2009 zrealizovat jedinečný výzkum, který se zaměřuje nejen na hráče, ale i na rodiče a učitele. Naskýtá se tak jedinečná příležitost říci svůj názor! Proto klikni na adresu http://www.vyzkum-pc-her.xf.cz, kde je k dispozici on-line dotazník, jehož vyplnění ti nezabere více jak 10 minut. Dotazník je plně anonymní. Pokud znáš i jiného pařana, který by se chtěl do výzkumu zapojit, dej mu vědět! Ech, krom toho, že se anonymní mohl podepsat, tak je ten dotazník dost nešťastně udělaný - zaměřený na 15ti leté děti, nebere v ohled dospělé hráče, což je škoda. Začal jsem to vyplňovat, ale čím hlouběji jdu... no nic.OdpovědětVymazat