text: Evropský parlament (EP) je jeden ze sedmi orgánů Evropské unie a spolu s Radou Evropské unie přijímá její legislativní akty. Reprezentuje občany Evropské unie. Poslanci parlamentu jsou voleni přímou volbou každých pět let. První přímé volby do Evropského parlamentu byly v červnu 1979. Poslanci jsou v jednotlivých zemích EU voleni podle zásad poměrného zastoupení v tajné volbě všemi občany EU, jednotlivé volební systémy se však liší. V Belgii, Lucembursku, Řecku a na Maltě jsou volby pro občany povinné. Parlament má 705 poslanců (stav od 1. 2. 2020), Česko zastupuje 21 poslanců. Počet poslanců z jednotlivých členských států určuje z podnětu parlamentu jednomyslným rozhodnutím Evropská rada (čl. 14 SEU). Volit mohou všichni občané Unie na území daného členského státu. Sídlem EP je Štrasburk (plenární zasedání), ale parlament pracuje také v Bruselu (výbory, schůze politických skupin) a Lucemburku (sekretariát). Základní pravomoce Evropského parlamentu jsou legislativní, rozpočtová a kontrolní. Také politická role Parlamentu v EU postupně roste. Historie Parlamentní shromáždění bylo zavedeno již v Pařížské smlouvě z roku 1951 ustavující Evropské společenství uhlí a oceli. Po vzniku Evropského hospodářského společenství a Euratomu v roce 1957 se pravomoce tohoto Shromáždění rozšířily i na oblasti působnosti těchto dvou společenství. Shromáždění bylo tvořeno zástupci národních parlamentů. V roce 1976 došlo ke změně smluv a od roku 1979 byli poslanci voleni přímou volbou občany jednotlivých členských zemí. V prvních přímých volbách bylo zvoleno 518 poslanců. Jednotný evropský akt v roce 1986 oficiálně změnil název Shromáždění na Evropský parlament a přidělil mu nové pravomoci. Nový název byl ale fakticky používán už od roku 1962. Přistoupení nových členů a pozdější sjednocení Německa zvýšilo počet členů na 626. V 9. volebním období mezi roky 2019–2024 zasedlo do europarlamentu 751 poslanců. Po brexitu, znamenajícím odchod Spojeného království z Evropské unie, se počet členů snížil na 705. Fungování Politická role Politická role Parlamentu stále roste. Rada konzultuje s Parlamentem svá důležitá zahraničněpolitická rozhodnutí. Parlament vznáší na Radu dotazy a může vydávat doporučení. Mezinárodní události jsou předmětem parlamentních rozprav, které jsou zakončeny přijetím usnesení požadujících určitý zahraničněpolitický přístup Evropské unie. Přijetí každého nového člena EU a většina mezinárodních smluv musí být odsouhlasena Parlamentem. Evropský parlament přisuzuje značnou důležitost ochraně lidských práv jak uvnitř, tak vně Unie. Používá svoji pravomoc souhlasu jako jeden z prostředků podpory vážnosti základních práv. Tuto pravomoc Parlament použil k zamítnutí několika finančních protokolů s jistými nečlenskými zeměmi na základě nedodržování lidských práv, čímž tyto země přinutil propustit politické vězně anebo přijmout mezinárodní zásady ochrany lidských práv. V roce 1988 Parlament založil Sacharovovu cenu za svobodu myšlení, která se každoročně uděluje jednomu nebo více jednotlivcům nebo skupině, kteří se vyznamenali v boji za lidská práva. V roce 1989 byla tato cena udělena Alexandru Dubčekovi. Každý občan členského státu EU je zároveň občanem Unie. Občanství EU doplňuje, nikoliv nahrazuje, národní občanství. Občané EU mají právo podávat petice k Evropskému parlamentu, právo předkládat své stížnosti Evropskému veřejnému ochránci práv (ombudsmanovi), a právo oslovit jakýkoli orgán nebo instituci EU v jednom z úředních jazyků Unie (jazyky všech členských států EU) a obdržet odpověď ve stejném jazyce. Orgány Práce Evropského parlamentu je jako u jiných parlamentů organizována v rámci výborů a pléna. Jedině text schválený na plénu je platný, přesto je práce výborů nepostradatelná. Nabízí totiž poslancům možnost specializace, takže o jednotlivých návrzích se jedná v rámci výborů mezi poslanci, kteří se dané oblasti blíže věnují. Evropský parlament má 20 stálých výborů, které vesměs tematicky odpovídají generálním ředitelstvím Evropské komise. Kromě výborů existují ještě podvýbory a také dočasné výbory svolávané k aktuálním tématům. Vedle výborů má Evropský parlament ještě delegace. Je jich 33 a mají meziparlamentní charakter. Jedná se o kontakt s poslanci parlamentů třetích zemí z celého světa a také přidružených či kandidátských zemí. Vedle toho jsou v EP i delegace pro působení v parlamentních shromážděních EU-AKT (africké, karibské a tichomořské státy), EU-Středomoří a také v parlamentním shromáždění NATO. Vedle výborů a delegací jsou v Evropském parlamentu ještě orgány, které zajišťují jeho chod. Jsou jimi konference předsedů (předseda EP a předsedové politických skupin; řeší otázky spojené s chodem parlamentu), kvestoři (volení poslanci pro vyřizování administrativních a finančních otázek poslanců) a předsednictvo EP (předseda EP, místopředsedové a kvestoři jako pozorovatelé). Zvláštní postavení má předseda Evropského parlamentu, který zastupuje EP navenek. Předseda EP je volen na dva a půl roku. Evropský parlament má také Generální sekretariát tvořený 5 000 úředníky v Lucemburku a v Bruselu. Pro rozdělování všech postů v rámci orgánů EP mezi frakcemi (předsednictví EP, předsednictví výborů atd.), ale i v rámci frakcí mezi jednotlivými národními delegacemi, se používá D'Hondtova metoda, který dobře reflektuje váhu jednotlivých subjektů. Počet poslanců Protože navržený počet poslanců byl pro 27 členských zemí (tedy i pro předpokládaných 12 nových členů), zatímco nejdříve bylo přijato pouze 10 zemí, a celkový počet členů tak byl 25, Smlouva z Nice určila, že v takovém případě budou neobsazená poslanecká místa poměrně rozdělena mezi všechny členy Unie tak, aby celkový počet poslanců byl 732. Toto ustanovení platí přechodně pro parlamentní období 2004–2009. Když však v tomto období byly přijaty další dvě nové členské země, tito noví členové volili své zástupce do EP a počet poslanců tak dočasně překročil maximální počet 732. Lisabonská smlouva určuje maximální počet poslanců na 751 celkově (předseda parlamentu však nemůže hlasovat) a 96 pro jeden členský stát. Vstoupila však v platnost až 1. prosince 2009, tedy několik měsíců po volbách v roce 2009. Evropská rada proto navrhla dočasné zvýšení počtu poslanců na 754 (a způsob jejich výběru) do konce tohoto volebního období (do roku 2014), aby byla zachována proporcionalita při nemožnosti odebrat Německu existující mandáty během volebního období. Evropský parlament tento návrh schválil,a tato úprava tak vešla v platnost od prosince 2011. Od července 2013 byl počet poslanců navýšen o 12 reprezentantů Chorvatska na 766. Ve volbách do Evropského parlamentu, které proběhly v květnu 2014, se zvolilo 751 poslanců (k 31. prosinci 2016 je poslanců 749), což znamená, že oproti stavu k 1. 7. 2013 některé státy přišly o minimálně jednoho poslance. Poté, co Spojené království opustilo EU, byl počet europoslanců změněn na 705. Pravomoci Legislativní pravomoc Maastrichtská smlouva umožnila parlamentu se tzv. procedurou spolurozhodování podílet na legislativním procesu. Rada Evropské unie, ve které jsou zastoupeny státy, si však uchovala výrazně silnější pozici. Po Lisabonské smlouvě je postavení Evropského parlamentu a Rady Evropské unie v legislativním procesu rovnocenné. Pro většinu evropské legislativy Lisabonská smlouva zavádí tzv. řádný legislativní proces dle čl. 294 Smlouvy o fungování Evropské unie. Pro přijímání textů legislativního či jiného charakteru Evropský parlament užívá, stejně jako jeho národní protějšky, systém výborů a zpravodajů. Tento systém spočívá v tom, že o jednotlivé texty (buď návrhy Evropské komise či parlamentní rezoluce) se stará zpravodaj (vybraný poslanec v rámci příslušného výboru). Tento poslanec vypracovává, ve spolupráci se sekretariátem, pozici Evropského parlamentu k dané otázce (zprávu), například k návrhu Komise. Zpravodaj pak přijímá a zapracovává pozměňovací návrhy ostatních poslanců. Ostatní frakce pak ještě jmenují každá svého „stínového zpravodaje“, který komunikuje se zpravodajem, formuluje mu pozici své politické skupiny a vypracovává pro svou skupinu návod, jak o jednotlivých pozměňovacích návrzích a o textu samotném mají jeho kolegové a kolegyně z klubu hlasovat. Jakmile je text v nějaké podobě schválen ve výboru, jde na plénum. Rozpočtová pravomoc Parlament rozhoduje o rozpočtu Evropské unie společně s Radou Evropské unie. Rozpočet nevstoupí v platnost, dokud ho nepodepíše předseda Evropského parlamentu. Parlament má poslední slovo v mnoha rozpočtových položkách, ale zemědělské výdaje může pouze doplnit; poslední slovo u této položky má Rada. Parlament může rozpočet zamítnout; jednání o rozpočtu pak začíná nanovo. Evropský parlament v minulosti rozpočet zamítl dvakrát, ale od roku 1986 tuto silnou pravomoc nepoužil. Parlament také kontroluje, jak jsou rozpočtové výdaje využity. Dozorčí pravomoc Parlament dohlíží na všechny aktivity Unie. Tato pravomoc byla původně vyhrazena pouze pro aktivity Evropské komise, nyní je ale rozšířena i na Radu Evropské unie a orgány zodpovědné za Společnou zahraniční a bezpečnostní politiku. Parlament hraje klíčovou roli při jmenování Komise: hlasuje o předsedovi Komise a vede slyšení o každém navrženém komisaři; poté rozhoduje o jmenování Komise jako celku v hlasování o důvěře. EP a jeho členové mohou komisi interpelovat. Evropský parlament má také právo vyjádřit Komisi nedůvěru a tak ji přinutit k rezignaci. Tuto pravomoc ovšem Parlament zatím nikdy nevyužil, přestože se k tomu již schylovalo v roce 1999 (Santerova komise odstoupila ještě před hlasováním v Evropském parlamentu). V současné době se hodně hovoří i o tom, že by politická orientace Evropské komise měla odpovídat většině v Evropském parlamentu vzešlé z voleb (funkční období obou orgánů jsou sladěna). Občané Unie se mohou na Evropský parlament obracet s peticemi. Pokud mají stížnosti proti činnosti orgánů EU, mohou se obrátit na Evropského veřejného ochránce práv, který spadá pod parlament. Evropský parlament může také podávat žaloby k Evropskému soudnímu dvoru v oblasti meziinstitucionálních vztahů. Kontroverze Kontroverzním tématem je pravidelné stěhování Evropského parlamentu z Bruselu do francouzského Štrasburku, kde se musí podle platné evropské legislativy ročně vykonat alespoň dvanáct plenárních zasedání. Toto stěhování je logisticky velmi náročné (přesouvá se 15 000 zaměstnanců, dokumenty, technika apod.), nákladné (odhady se pohybují na úrovni 200 až 220 milionů eur) a neekologické (podle odhadů produkuje ročně 19 tisíc tun emisí oxidu uhličitého). Proti tomuto stěhování parlamentu vzniklo několik kampaní a iniciativ, nicméně proti ukončení stávající praxe se staví Francie a Lucembursko. Odkazy Reference Literatura Jak funguje Evropská unie. Průvodce institucionálním rámcem EU. Lucemburk 2013, s. 9–11. MCCORMICK, John: Understanding the European Union. A Concise Introduction. 6th ed. 2014, s. 87–90. Související články Volby do Evropského parlamentu v Česku 2004 Volby do Evropského parlamentu v Česku 2009 Volby do Evropského parlamentu v Česku 2014 Volby do Evropského parlamentu v Česku 2019 Evropská politická strana Politická skupina Evropského parlamentu Volební právo v Česku Externí odkazy Oficiální stránky Evropského parlamentu Informační kancelář Evropského parlamentu v ČR Evropský parlament Odborně Vliv Evropského parlamentu na rozhodování v EU Ucelený a aktuální přehled souvislostí ohledně voleb do Evropského parlamentu v roce 2014, zajímavosti a stanoviska významných lidí Instituce Evropské unie Štrasburk


source: fineweb

text: Palazzo Mozzi Palác byl postaven rodinou Mozzi mezi lety 1260 až 1273 jako pevnost k Ponte alle Grazie. Budova byla přestavěna ve 14. století v renesančním stylu. Rodina Mozzi zde často hostila takové osobnosti jako papeže Řehoře X. nebo athénského vévodu. V 16. století byl prodán pozemek za palácem a byl využíván jako olivový háj. V 19. století, kdy budovu koupil Stefano Bardini, byl háj změněn na zahradu. V současnosti vlastní palác italský stát a je prováděna jeho rekonstrukce a transformace na umělecké muzeum. Odkazy[editovat | editovat zdroj]


source: CulturaX

text: Ladislav Drahokoupil |Tesařství - Běrunice - Velké Výkleky - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Služby a řemesla Řemeslníci Tesařství Ladislav Drahokoupil (Běrunice - Velké Výkleky) Ladislav Drahokoupil (Běrunice - Velké Výkleky) Nabízíme tesařské a pokrývačské práce. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 736 441 348 e-mail: ladislavdrahokoupil@atlas.cz Malá Strana 38 Běrunice - Velké Výkleky 289 08 mapa volat Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva: Sekce a Štítky Tesařství Běrunice Pokrývači a klempíři, střešní konstrukce Vyzkoušejte také Klempířství Martin Kozák Nabídka klempířských, pokrývačských a tesařských prací včetně ... Truhlárna Tom - truhlářské, podlahářské a tesařské práce Zabýváme se truhlářskými, tesařskými a podlahářskými pracemi. ... Střechy Kousal – Vše okolo střech Spolehněte se na zkušenosti a rodinnou tradici, která se datuje ... TESLET s.r.o. - Kompletní střechy Rakovník Kompletní střechy a střešní systémy - novostavby, rekonstrukce, ... Dřevěné konstrukce – střešní konstrukce a dřevostavby Zapomeňte na beton a bydlete ve shodě s přírodou. Naše ... Martin Březina - Montáž pergol Provádíme výrobu a montáž dřevěných pergol, dřevostaveb a ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


Další kruté týrání: Ženu bili, bodali a taky nutili pít moč | Ahaonline.cz Ahaonline.cz >Musíte vědět! >Další kruté týrání: Ženu bili, bodali a taky nutili pít moč Další kruté týrání: Ženu bili, bodali a taky nutili pít moč Chatka, ve které žena prožila strašná muka. ZDIBY – Horor místo očekávané romantiky a klidu v přírodě prožila žena (35) v pronajaté chatě v Draháňském údolí ve Zdibech u Prahy. Výlet málem zaplatila životem. V kruté mučitele se proměnili její přítel (23) a »tchyně« (57). Vážně poraněná a zmučená žena z Opavy skončila v nemocnici. Strašlivé útrapy měly být odplatou za křivdu, kterou údajně žena matce přítele způsobila. Podle informací Aha! je oba tak strašně rozčílilo podezření, že »tchyni« schovala léky. Pak začalo peklo. „Gumovou hadicí a svítilnou ji bili po celém těle. Dřevěnou paličkou ji tloukli přes prsty na rukou i nohou. Muž ji několikrát bodl nožem do podbřišku,“ popsala jen část utrpení oběti mluvčí středočeské policie Soňa Budská. O tom, že v chatce s romantickým názvem Hawaii musí vězněná žena pít vlastní moč, že trpí bolestí zpřerážených a rozdrcených prstů, neměli lidé v okolí ani tušení. Spásu oběti přinesla až majitelka chaty, která se přišla zeptat, zda trojici něco nechybí. Tyrani pustili na chvíli vězněnou z dohledu a té se podařilo prchnout. Na nedaleké stavbě poprosila o pomoc dělníky, kteří zavolali policii. Muži zákona dorazili na místo krátce po oznámení. „Podezřelé jsme zadrželi ještě v té chatě. Byli obviněni ze zbavení osobní svobody a z ublížení na zdraví. Na oba byla uvalena vazba. Hrozí jim trest odnětí svobody na dva roky až osm let,“ dodala Budská. Zlomeniny, pohmožděniny a další zranění léčili ženě týden lékaři v nemocnici Na Bulovce. Včera ji propustili do domácího ošetření.


1. 12. 2008 Advanced Civilization - Avalon Hill Pojem "Civilizace" je mezi strategickými hrami respektovaný a to hlavně díky Sidu Meierovi, jehož počítačový epos přežil s drobným face liftem a hromadou vylepšení do dnešních dní. Ve stejný rok, ve kterém jsme proháněly první chariott unit po random generované zemi vydala firma Avalon Hill deskovou hru Advanced Civilization, která jest moderní strategickou deskovou hrou se špetkou náhody. To, co se nám nepodařilo na vranském deskohraní - a sice kontinuální pařba hry "Expanze" na mnoho hodin - se mi nakonec podařilo zažít díky Kvinovi u něj doma, kterémuž tímto vřele děkuji. A to nejen za hru, ale i za luxusní servis. U hry se nás nakonec sešlo pět - já, Kvin, Flare, Lubo a Roman - všichni staří mládenci bez rodinných důvodů. Hra samotná je designovaná až pro osm hráčů, ale to už bude asi skutečný masakr, protože v pěti hráčích má smysl hr 1000 t na pouhé polovině mapy. I tak jde o jednu z největších her, co jsem kdy hrál, protože možnosti kombinatoriky jsou obrovské a díky praktické neexistenci náhody a začlenění hráčských úmluv ála Diplomacie se může jedna hra protáhnout na mnoho hodin. No za sebe asi tak řeknu, že hrát jsme začali v jedenáct dopoledne a hru jsme ukončili násilím asi v devět večer - a to jsme byli odhadem asi tak v polovině. Princip hry je relativně jednoduchý, pravidel je mnoho, ale dají se zapamatovat. Rozhodně nejde o hru vhodnou pro milovníky Osadníků, ale pokud toužíte po něčem "ostřejším", tak by to mohla být dobrá volba. Základem hry je průběh tahu, který je rozdělen na 12 kroků. Většina kroků je ale poměrně krátkých, přesto rozmýšlení pohybu a třeba obchodování dokáže sežrat neskutečně mnoho času. Pozice na mapě totiž ovlivňuje vše. Základní element pohybu je tedy nejdůležitější. První hraje ten, který má v daném kole nejvíce jednotek na mapě. Pak hráči následují dle počtu jednotek (v případě nerozhodných situací rozhoduje pevně daná tabulka, ale k těmto situacím dochází zřídka). Ten, kdo hraje poslední má tedy největší výhodu. Vidí, kdo se kam pohybuje, kde by chtěl založit město a může tomu snadno zabránit. Případně, pokud někdo na něj útočí, může jednoduše z boje utéct - vyhodnocení konfliktů je až po přesunu jednotek. Hráč, který tedy nejvíce produkuje jednotky je sice ve výhodě, že může postavit hodně měst, ale zároveň je nejvíce zranitelný. Cíl hry je o splnění několika podmínek dané na "časomíře". Z doby kamenné se posuneme v okamžiku, kdy postavíme alespoň dvě města. Z doby bronzové tehdy, máme-li tři různé vynálezy a tak podobně. Obvykle je jádro hry ve stavění měst, těžení surovin a následném nákupu vynálezů. Navíc každý vynález dává slevu na další vynálezy podobného druhu - na to měl Kvin přehlednou tabulku v Excelu, protože počítat to ručně by se mi nechtělo. Stavění měst není jen tak. Potřebujete na něj šest jednotek (jednotka je zde jediná univerzální, na celou hru máme 47 panáčků). Díky tomu, že každé kolo vám na políčku s existující jednotkou přibyde jedna resp. dvě další jednotky, může se zdát nastřádání šesti celkem triviální. Ve skutečnosti má každé políčko limit, kolik jednotek na něm může na konci tahu stát. Není tedy nezvyklé, že na jednom políčku může stát na konci jen jedna jednotka - typicky nějaké neúrodné oblasti na mapě. Vaším úkolem je tedy dopravit šest jednotek, založit město a pak vám nikdo neumře. Pořád jednoduché? Přidejme si plavení se po mořích, vybírání daní, podpora měst, využívání bonusů z vynálezů a hlavně - hlavní jsou tady katastrofy. Totiž - čím více měst máte, tím lepší suroviny těžíte, ale zároveň tím větší katastrofy se vám mohou stát. Katastrofy jsou kartičky, které z lícové strany vypadají stejně, jako vytěžené materiály, takže se dají i prodat v obchodu. A tady je další zajímavé pravidlo - při obchodování se musí předat minimálně tři karty, nikdy ne méně. A z těchto tří karet musíte vždy dvě přiznat a jednu vždy utajit. Tohle je neuvěřitelně vtipný element, kdy naslibujete někomu dvě karty zlata a "jednu tajnou" (což je povinné) a kupující si musí rozmyslet, jestli to má smysl, protože co kdyby tam byla karta katastrofy "záplavy" a on má zrovna tři města v záplavových oblastech... Suma sumárum - některá pravidla nejsou extra realistická, případně mají vlastní logiku, ale když to přijmete, je to perfektně vyvážená hra. Navíc je zde takový ten princip hry, kdy není možné vyhrát hrubou silou. Ten kdo útočí, byť s rozmyslem, bude nakonec vždycky bit. To je nosná myšlenka hry. A i když se může zdát, že bojem v rámci jednoho kola získáte pomyslnou převahu, následky svého činu pocítil o tah nebo dva později tím, že přišel o polovinu území. Stejně tak se nám stalo, že Lubo neustále útočil na všechny strany a nic mu to nepřineslo, absolutně nic. Zatímco on desítky minut vymýšlel formace v Itálii, obránci jen krčili rameny. Sice přišli o pár jednotek, ale to jim dalo paradoxně v dalším tahu výhodnější pozici v pořadí hráčů - měli nejméně jednotek, táhli poslední a v pohodě si zabrali jinou pozici a založili město. Jen výjimečně byl jediným východiskem přímý boj a i tak se muselo počítat s budoucími ztrátami. Na hře se mi rovněž líbí, že se na ní nedá moc podvádět. Většina věcí se dá díky jednoduché matematice vydedukovat, není tedy problém zrekonstruovat stav na začátku tahu, co se stavu a pozice jednotek týče. Atmosféra hry je opravdu dobrá, ze začátku máte ten pocit chromého kmene, který se opravdu rychle vybuduje ve velkou civilizaci s mnoha vynálezy. Nejde ale o dobu nějak novou, demokraci, teologie a podobné vynálezy jsou vrcholem hry, nečekejte letadla či návštěvy vesmírů. Stejně tak se abstraktní hra vyvarovala rušivých elementů ve formě nesmyslů a náhody (ta hraje minimální roli při těžení surovin resp. katastrof), čímž získala na ceně. Celkově bych hru přirovnal tak trochu ke hře Puerto Rico, jenom je o málo složitější a vyžaduje více času a větší partu. Pokud vás hra zaujala, můžete si nejprve vyzkoušet její počítačovou variantu (dal bych přednost flashové variantě, kdyby byla). Já osobně jsem opravdu nadšený a vlilo mi to do žil chuť dodělat svoje deskové Hvězdné Války. U hry se nás nakonec sešlo pět - já, Kvin, Flare, Lubo a Roman - všichni staří mládenci bez rodinných důvodů. Hra samotná je designovaná až pro osm hráčů, ale to už bude asi skutečný masakr, protože v pěti hráčích má smysl hr 1000 t na pouhé polovině mapy. I tak jde o jednu z největších her, co jsem kdy hrál, protože možnosti kombinatoriky jsou obrovské a díky praktické neexistenci náhody a začlenění hráčských úmluv ála Diplomacie se může jedna hra protáhnout na mnoho hodin. No za sebe asi tak řeknu, že hrát jsme začali v jedenáct dopoledne a hru jsme ukončili násilím asi v devět večer - a to jsme byli odhadem asi tak v polovině. Princip hry je relativně jednoduchý, pravidel je mnoho, ale dají se zapamatovat. Rozhodně nejde o hru vhodnou pro milovníky Osadníků, ale pokud toužíte po něčem "ostřejším", tak by to mohla být dobrá volba. Základem hry je průběh tahu, který je rozdělen na 12 kroků. Většina kroků je ale poměrně krátkých, přesto rozmýšlení pohybu a třeba obchodování dokáže sežrat neskutečně mnoho času. Pozice na mapě totiž ovlivňuje vše. Základní element pohybu je tedy nejdůležitější. První hraje ten, který má v daném kole nejvíce jednotek na mapě. Pak hráči následují dle počtu jednotek (v případě nerozhodných situací rozhoduje pevně daná tabulka, ale k těmto situacím dochází zřídka). Ten, kdo hraje poslední má tedy největší výhodu. Vidí, kdo se kam pohybuje, kde by chtěl založit město a může tomu snadno zabránit. Případně, pokud někdo na něj útočí, může jednoduše z boje utéct - vyhodnocení konfliktů je až po přesunu jednotek. Hráč, který tedy nejvíce produkuje jednotky je sice ve výhodě, že může postavit hodně měst, ale zároveň je nejvíce zranitelný. Cíl hry je o splnění několika podmínek dané na "časomíře". Z doby kamenné se posuneme v okamžiku, kdy postavíme alespoň dvě města. Z doby bronzové tehdy, máme-li tři různé vynálezy a tak podobně. Obvykle je jádro hry ve stavění měst, těžení surovin a následném nákupu vynálezů. Navíc každý vynález dává slevu na další vynálezy podobného druhu - na to měl Kvin přehlednou tabulku v Excelu, protože počítat to ručně by se mi nechtělo. Stavění měst není jen tak. Potřebujete na něj šest jednotek (jednotka je zde jediná univerzální, na celou hru máme 47 panáčků). Díky tomu, že každé kolo vám na políčku s existující jednotkou přibyde jedna resp. dvě další jednotky, může se zdát nastřádání šesti celkem triviální. Ve skutečnosti má každé políčko limit, kolik jednotek na něm může na konci tahu stát. Není tedy nezvyklé, že na jednom políčku může stát na konci jen jedna jednotka - typicky nějaké neúrodné oblasti na mapě. Vaším úkolem je tedy dopravit šest jednotek, založit město a pak vám nikdo neumře. Pořád jednoduché? Přidejme si plavení se po mořích, vybírání daní, podpora měst, využívání bonusů z vynálezů a hlavně - hlavní jsou tady katastrofy. Totiž - čím více měst máte, tím lepší suroviny těžíte, ale zároveň tím větší katastrofy se vám mohou stát. Katastrofy jsou kartičky, které z lícové strany vypadají stejně, jako vytěžené materiály, takže se dají i prodat v obchodu. A tady je další zajímavé pravidlo - při obchodování se musí předat minimálně tři karty, nikdy ne méně. A z těchto tří karet musíte vždy dvě přiznat a jednu vždy utajit. Tohle je neuvěřitelně vtipný element, kdy naslibujete někomu dvě karty zlata a "jednu tajnou" (což je povinné) a kupující si musí rozmyslet, jestli to má smysl, protože co kdyby tam byla karta katastrofy "záplavy" a on má zrovna tři města v záplavových oblastech... Suma sumárum - některá pravidla nejsou extra realistická, případně mají vlastní logiku, ale když to přijmete, je to perfektně vyvážená hra. Navíc je zde takový ten princip hry, kdy není možné vyhrát hrubou silou. Ten kdo útočí, byť s rozmyslem, bude nakonec vždycky bit. To je nosná myšlenka hry. A i když se může zdát, že bojem v rámci jednoho kola získáte pomyslnou převahu, následky svého činu pocítil o tah nebo dva později tím, že přišel o polovinu území. Stejně tak se nám stalo, že Lubo neustále útočil na všechny strany a nic mu to nepřineslo, absolutně nic. Zatímco on desítky minut vymýšlel formace v Itálii, obránci jen krčili rameny. Sice přišli o pár jednotek, ale to jim dalo paradoxně v dalším tahu výhodnější pozici v pořadí hráčů - měli nejméně jednotek, táhli poslední a v pohodě si zabrali jinou pozici a založili město. Jen výjimečně byl jediným východiskem přímý boj a i tak se muselo počítat s budoucími ztrátami. Na hře se mi rovněž líbí, že se na ní nedá moc podvádět. Většina věcí se dá díky jednoduché matematice vydedukovat, není tedy problém zrekonstruovat stav na začátku tahu, co se stavu a pozice jednotek týče. Atmosféra hry je opravdu dobrá, ze začátku máte ten pocit chromého kmene, který se opravdu rychle vybuduje ve velkou civilizaci s mnoha vynálezy. Nejde ale o dobu nějak novou, demokraci, teologie a podobné vynálezy jsou vrcholem hry, nečekejte letadla či návštěvy vesmírů. Stejně tak se abstraktní hra vyvarovala rušivých elementů ve formě nesmyslů a náhody (ta hraje minimální roli při těžení surovin resp. katastrof), čímž získala na ceně. Celkově bych hru přirovnal tak trochu ke hře Puerto Rico, jenom je o málo složitější a vyžaduje více času a větší partu. Pokud vás hra zaujala, můžete si nejprve vyzkoušet její počítačovou variantu (dal bych přednost flashové variantě, kdyby byla). Já osobně jsem opravdu nadšený a vlilo mi to do žil chuť dodělat svoje deskové Hvězdné Války. Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


Blšany poprvé na jaře vyhrály - Žatecký a lounský deník Blšany poprvé na jaře vyhrály Blšany - Stovka příznivců FK Chmel Blšany si konečně přišla na své. Střelec branky domácích Richard VeverkaFoto: DENÍK/Zdeněk Koza Konečně si skalní fandové Chmel Blšany vychutnali fotbal svého týmu, který porazil České Budějovice B 3:1. Chmelaři totiž teprve v šestém jarním kole poprvé vyhráli, navíc nastříleli více branek, než za pět předchozích zápasů dohromady, a jako bonus domácí brankář Zacharda zlikvidoval ve 47. pokutový kop. Příznivci si zabouřili proti verdiktům rozhodčího Slavíčka z Hradec Králové, který neodpískal evidentní faul v pokutovém území na domácího Veverku, ani sražení Rosenda na hranici vápna hostů, naopak udělil Argentinci pátou žlutou kartu za filmování. Celkem jich dal blšanským hráčům šest (4 za 1. poločas), hostům dvě až v závěru. Při domácích ale stálo tentokrát štěstí, neboť do 10. minuty dvakrát musel vyběhnout Zacharda proti osamocenému útočníkovi. Pak mu pomohla při dělovce Příhody pravá tyč a v 19. levá po hlavičce Ondráška. U všech branek vítězů byl Pavel Veleba. Ve 41. nahrál na gól Veverkovi, v 53. si role vyměnili a v nastaveném čase pečetil výhru po přihrávce Klasny. Blšany – České Budějovice B 3:1 (1:0) Branky: 41. Veverka, 53. a 90.(+2) Veleba. Rozhodčí Slavíček – Novotný, Ipser. ŽK 6:2 (Klasna, Thomas, Trup, Řehák, Rosendo, Tesařík – Šmíd, Dolejš), 115 diváků. Blšany: Zacharda – Sigmund, Poláček, Thomas Japan, Řehák – Klasna, Rosendo, Trup, Jendruščák (86. Béreš) – Veleba (92.Mašek), Veverka (78. Tesařík). Trenér Luboš Zákostelský Postřeh Jaroslava Kubíčka: Proč nám to dělají? Ani první jarní vítězství fotbalistů Chmel Blšany nad Českými Budějovicemi B 3:1 nezměnilo nic na jejich beznadějném posledním místě tabulky ČFL. Přesto si stovka fandů zabouřila proti některým verdiktům rozhodčího Leoše Slavíčka z Hr. Králové. Uvedl se již do poločasu čtyřmi žlutými kartami pro domácí Blšany. Pátou ukázal v 61. Rosendovi, který byl evidentně faulován na hranici pokutového území hostů. Ti naopak dostali celkem dvě žluté karty až za stavu 5:0 na ŽK. To že nepískl na Dynamo penaltu v 75. po faulu Bambuleho na Veverku už nikoho nepřekvapilo, jako to, za co ji odpískal proti Blšanům po střetu padajícího brankáře Zachardy s Ondráškem. Proč nám to dělají?, ptali se zbytečně fandové Blšan. A to si neuvědomují, že sudí dostávají od Blšan cestovné i za více než 200km vzdálenosti, zatímco jinde jsou nasazováni z blízkého okolí.


Čína Soncap, Bv, Iso certifikovaný Stone potažené kovové střešní krytina a střešní list výrobci, dodavatelé, továrny a firmy - velkoobchodní produkty - Dalian nové sluneční světlo stavebního materiálu Co., Ltd SONCAP, Bv, Iso certifikovaný Stone potažené kovové střešní tašky & amp; zastřešení list stavební materiál barevné kámen potažené kovové Střešní taška, solární střešní Panel, kovové Střešní taška list Dalian nové sluneční světlo stavební materiál Co., Ltd. (nové sluneční světlo stavební materiál Co., Limited) je první společnost, která... SONCAP, Bv, Iso certifikovaný Stone potažené kovové střešní Tileamp; amp; střešní list Klasické Šindel Dřevěný koktejl Roman Duha Celková délka 1150 / 1335mm 1150 / 1335mm 1320mm 1320mm 1335mm 1320mm Celková šířka 420mm 420mm 420mm 420mm 420mm 420mm Délka pojištění 1080 / 1270mm 1080 / 1270mm 1260mm 1270mm 1260mm 1260mm Šířka krytí 380mm 380mm 380mm 380mm 370mm 370mm Dlažba/m2 2.42/2.08sheets 2.42/2.08sheets 2.42/2.08sheets 2.08sheets 2.14sheets 2.14sheets Hmotnost/taška 2.3/2.7kg 2.4/2.7kg 2.6kg 2.6kg 2.6kg 2.6kg Dalian nové sluneční světlo stavební materiál Co., Ltd. (nové sluneční světlo stavební materiál Co., Limited) je první společnost, která se specializuje na výzkum, projektování, výrobu a exportkamenné křídový střešní krytinav Číně. Trvalo to vedení certifikáty ISO9001 a ISO14001. V současné době ji založil dvě výrobní základny s roční výrobní kapacitou 2 000 000 metrů čtverečních se nachází v městě Dalian a Guangzhou Foshan city. Naše výrobky, stavební materiál barevné kamenné potažené kovové střešní tašky, střešní solární panel, kovové plechy krytinové dlaždice, kamenné potažené kovové střešní tašky, byly populární v domácích i zahraničních trhu léta. Používají se široce v Číně, USA, Japonsku, Kanadě, Nigérii a mnoha jiných zemích a regionech. Naše společnost se věnuje výzkumu, navrhování a výroby kamene potažené ocelové střešní tašky, které jsou nádherně zařízené, vynikající materiály a vysokou kvalitu.Nový systém střešní sluneční světloposkytne bezpečné, odolné, eko šetrné střešní řešení pro domácí a zahraniční zákazníky. Nové sluneční světlo barva kamene potažené ocelové střešní plechy ZE surovin navice... NA každý jeden produkují krok a přísně kontroly kvality. Naše speciální cooperative parter: Dodavatel s Decra větev. Šedesát let, LTD. CL-ROCK z Carlac skupina se zaměřila na jedné obchodní - výroba salter vločky a barvené minerální granule a je nyní sídlem vůdce s jedinečné zkušenosti v tomto oboru. Přísný výběr kamenů, které používají špičkových technologií výrobních procesů a kontinuální proces kontroly vedou k produkty vynikající a spolehlivé kvality - kvalita, která získala Carlac skupiny uznání a ocenění ve více že padesáti zemích. Využít jejich vklady podle nejpřísnějších požadavků, důkladného výběru materiálů pro jejich tvrdost, pórovitosti a suitinuous počítačové sledování dále zajišťuje spolehlivost každé fáze v procesu. Klíčové konečné zabarvení fáze se odehrává za velmi vysokých teplot: minerální součásti používané stabilies matgerial, graranteeing stálobarevnost a hotový výrobek, který splňuje i nejnáročnější požadavky. Hot Tags: SONCAP, Bv, Iso certifikovaný Stone potažené kovové střešní krytina a střešní list, Čína, výrobců, dodavatelů, továrny, firmy, velkoobchod, nákup, levné, nízké ceny, produkty Hledá v souvislosti s kámen potažené ocelové střešní... Ocelové střešní krytinové střechy Kamenné střešní krytinové šindele Metro Dlaždice Lehké střešní materiály Vlnitá kovová střešní taška


16. 2. 2016 Frogger Grafika Jelikož se bavíme o hře z roku 1981, jistě nepřekvapí standardní design, kterému dominuje černá barva v pozadí a pak hromada pestrobarevných spritů. Paleta je typicky křiklavá, takže objekty dobře lezou z obrazu. I když jsou animace žabáka skoupé a zbytek grafiky se hýbe v pravidelných intervalech pouze v jednom směru, je na hru docela dobrý pohled. Hra má údajně 99 barev, ale sám bych šacoval maximálně tak 16. I tak se autorům podařilo symbolicky zachytit dostatek objektů, jako třeba různé druhy aut. Není to teda moc extra, ale dobré to je dostatečně. Jestli jsem to správně pochopil, Frogger se hraje na monitoru p 1000 ostaveném na výšku, ale v emulátoru jsem necítil potřebu nic přepínat a konfigurovat. Zvuk Naprosto typický pípací zvuk je použitý nejen na podkres pohybu hlavního hrdiny, ale také umocňuje dojem z rychle projíždějících vozů. Když špatně skočíte, ozve se umíráček. Hudba je rovněž typická a dobře zapamatovatelná. Údajně není možné ve hře slyšet celou skladbu, protože vám vyprší čas dříve, než hudba dohraje - leda byste v emulátoru nacheatovali nekonečně času a pak se můžete kochat celým zvukovým opusem. Hratelnost Frogger má přímo magickou hratelnost. Premisa je tak prostá - doskákat s žabákem do tůňky a spustit rozmnožovací proces. Spodní část obrazovky nám blokuje mnohoproudá dálnice, kde auta proudí jednou zleva, podruhé zprava. Proskákat touto částí obvykle není problém. Avšak v horní části obrazu je pak série plovoucích klád a želv (provozujících eskymácký obrat), kde člověk musí nejen rychleji reagovat, ale také pečlivěji plánovat. Díky tomu, že se postupem hry obtížnost zvolna zvyšuje, hra se nám doslova pod rukama vyvíjí a pokaždé máme pocit, že se musíme pořád dokola adaptovat. A to je jedním slovem skvělé! Obtížnost Hra se ovládá pouze čtyřmi směry na joysticku, nic víc - a asi právě proto jde křivka obtížnosti lineárně nahoru od samotného začátku. Když už si myslíte, že máte základy v paži, změní se na dálnici auta, želvy změní směr pohybu a vy náhle čelíte nové výzvě. A tak bych charakterizoval celou obtížnost - hra není nutně dvakrát obtížnější s každou nově obsazenou tůňkou - ale spíše nás nutí neustále měnit taktiku a tempo. Časový limit je v pozdější fázi hry tím hlavním důvodem ke vhození další mince - tendence dělat malicherné chyby se zvyšuje s tím, jak se proužek symbolizující zbývající čas zužuje. A protože má hra nulovou, pixel-perfect toleranci, je to tak správné. Atmosféra Frogger mne překvapil. Nějak jsem si vnitřně myslel, že od roku 1986 není důvod se ke hře vracet, že byl koncept rychlých reakcí dávno překonán a že jsem se již z tohoto primitivního konceptu naučil vše, co je možné. I když je to technicky nesrovnatelné, vnitřně jsem si zafixoval komplexitu hry na úrovni digiher - základní postřehovka... No není to pravda! Hra obsahuje silný strategický element, jakou cestu skrz úroveň zvolit a tedy jakou kombinaci postřehu hráče bude třeba uplatnit. Obvykle jde člověk jenom vpřed, ale Frogger vás naučí občas rovněž i couvnout a rychle měnit taktiku. Člověku ale tato zdánlivá drobnost plně dojde až někdy v třetí, čtvrté úrovni. Oplodnit prvních pět tůňěk v prvním levelu je totiž skutečně snadné, ale krásu hry tím neodhalíte. Závěr Vím, že se Frogger dočkal mnoha klonů, mutací, portů, re-releasů a že je k dispozici i na mobilní telefony, browsery a šicí stroje. 1000 Čili vůbec nechápu, proč ještě ztrácíte svůj čas čtením tohoto posledního odstavce - běžte si to zahrát a podělte se o svoje HiScore v komentářích! Hodnotím 755/M. Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


source: wikipedia

text: Osmnácté století je podle Gregoriánského kalendáře perioda mezi 1. lednem 1701 a 31. prosincem 1800. Jedná se o osmé století druhého tisíciletí. Významné události 1701 až 1710 1700–1721 proběhla Severní válka. 1701 bylo založeno Pruské království. Prvním pruským králem se stal Friedrich I. z rodu Hohenzollernů. 1701–1714 proběhly války o dědictví španělské. Španělsko v nich ztratilo postavení velmoci a na jeho trůn dosedli Bourboni. 1703 založil Petr Veliký město Petrohrad. 1703–1711 vedl František II. Rákóczi neúspěšné uherské povstání proti Habsburkům. 1707 došlo spojením Skotského a Anglického království ke vzniku Velké Británie. 8. července 1709 porazil car Petr Veliký švédského krále Karla XII. v bitvě u Poltavy, rozhodujícím střetu Severní války. 1710 až 1720 1711 vystřídal zemřelého císaře Svaté říše římské, českého, uherského krále a rakouského arcivévodu Josefa I. jeho bratr Karel VI. 1713–1716 poslední morová epidemie v českých zemích 11. dubna 1713 byl podepsán Utrechtský mír. 7. března 1714 ukončil Rastattský mír války o španělské dědictví. 1. srpna 1714 nastoupil na britský trůn Jiří I. 1. září 1715 zemřel francouzský král Ludvík XIV. 1716–1718 proběhla Rakousko-turecká válka 1718–1720 proběhla Válka čtverné aliance. 1720 až 1730 10. září 1721 ukončila Nystadská smlouva Severní válku. Petr Veliký vyhlásil vznik Ruského impéria. 20. prosince 1722 zemřel nejdéle vládnoucí čínský císař Kchang-si. 1727–1729 proběhla Anglo-španělská válka. 1730 až 1740 1733–1735 proběhla válka o polské následnictví. 1739 porazil perský vojevůdce Nádir Šáh indickou Mughalskou říši 1740 až 1750 31. května 1740 nastoupil na pruský trůn Fridrich II. Veliký. 1740–1748 proběhla kvůli nástupu Marie Terezie na rakouský trůn válka o rakouské dědictví. 16. dubna 1746 bylo v bitvě u Cullodenu poraženo poslední Jakobitské povstání. 1748 vydal Charles Louis Montesquieu své dílo O duchu zákonů. 1750 až 1760 1751–1766 vyšla Encyklopedie aneb Racionální slovník věd, umění a řemesel. 1754 sestrojil Prokop Diviš bleskosvod. 1755 došlo k lisabonskému zemětřesení. 23. června 1757 zvítězili Britové v bitvě u Palásí. 1756–1763 proběhla sedmiletá válka, v rámci níž se Francie, Rakousko, Rusko postavili proti Velké Británii a Prusku. K bojům došlo nejen v Evropě, ale i v Americe (francouzsko-indiánská válka), Asii či Africe. 13. září 1759 porazili Britové Francouze v bitvě na Abrahamových pláních. 1760 až 1770 25. října 1760 se Jiří III. stal králem Velké Británie a Irska. 1762 vydal Jean-Jacques Rousseau své dílo O společenské smlouvě. 1762–1796 vládla v Rusku Kateřina II. Veliká. 1763–1766 proběhlo Pontiacovo povstání. 1765 zdokonalil James Watt parní stroj. 1768–1774 proběhla Rusko-turecká válka. 1770 až 1780 1772 proběhlo První dělení Polska. 16. prosince 1773 došlo k incidentu později známému jako tzv. Bostonské pití čaje. 6. prosince 1774 zavedla císařovna Marie Terezie v Habsburské monarchii povinnou školní docházku. 1775–1783 proběhla americká válka za nezávislost. 1776 byla vydána Deklarace nezávislosti, která vyhlásila nezávislost Spojených států amerických na Velké Británii. 1778–1779 proběhla válka o bavorské dědictví. 1780 až 1790 28. září–19. října 1781 kapitulovala britská vojska lorda Cornwallise před spojenými francouzskými a americkými silami v bitvě u Yorktownu. 13. října 1781 vydal Josef II. Toleranční patent. 1787 byla na zasedání Filadelfského ústavního konventu přijata Ústava Spojených států amerických. 1787 zkomponoval Wolfgang Amadeus Mozart skladbu Malá noční hudba. 1787–1791 proběhla Rakousko-turecká válka. 26. ledna 1788 bylo v Austrálii založeno britské zámořské teritorium Nový Jižní Wales. 14. července 1789 začala útokem na Bastilu Velká francouzská revoluce. 1790 až 1800 1791–1804 proběhla Haitská revoluce. 1. března 1792 nastoupil na trůn poslední císař Svaté říše římské František. 21. září 1792 zvítězila francouzská revoluční armáda v bitvě u Valmy. 1792–1802 proběhly Francouzské revoluční války. 1793 byl popraven francouzský král Ludvík XVI. 1793 proběhlo Druhé dělení Polska. 1794 vypuklo v Republice obou národů povstání, v jehož čele stanul generál Tadeusz Kościuszko. 1795 proběhlo Třetí dělení Polska. 9. listopadu 1799 se při Brumairovém převratu stal první francouzským konzulem Napoleon Bonaparte. Osobnosti V 18. století žily osobnosti jako anglický fyzik Isaac Newton (1643–1727), anglický spisovatel Daniel Defoe (1660–1731), architekt Jan Blažej Santini-Aichel (1677–1723), italský hudební skladatel Antonio Vivaldi (1678–1741), německý hudební skladatel Johann Sebastian Bach (1685–1750), francouzský filozof Voltaire (1694–1778), německý hudební skladatel Georg Friedrich Händel (1685–1759), český přírodovědec a vynálezce Prokop Diviš (1698–1765), francouzský filozof Jean-Jacques Rousseau (1712–1778), německý filozof Immanuel Kant (1724–1804), britský mořeplavec James Cook (1728–1779), rakouský hudební skladatel Joseph Haydn (1732–1809), skotský vynálezce James Watt (1736–1819), německý básník Johann Wolfgang von Goethe (1749–1832), český filolog a bohemista Josef Dobrovský (1753–1829), rakouský hudební skladatel Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791) a český hudební skladatel Jakub Jan Ryba (1765–1815). Odkazy Literatura Související články Osvícenství Sedmiletá válka Americká válka za nezávislost Externí odkazy Staletí 2. tisíciletí Raný novověk


25. 1. 2017 Steamworld Heist Před třemi lety jsem hrál na svém věrném Nintendu 3DS hru Steamworld Dig. Jako tehdejší prvotina týmu Image & Form pro tuto platformu sklidila celkem zasloužený úspěch a když už nic jiného, zaujala svým vizuálem a přímočarou hratelností. Popravdě mne pak později překvapilo, když jsem se doslechl o pracech na pokračování Steamworld Heist. První ukázky ale byly přesvědčivé a usmyslel jsem si hru pořídit. To se nyní stalo a mám za sebou poctivých 15 hodin solidní strategické tahovky a New Game+ v hlavním menu. Jak se mi to hrálo? Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Angelina Jolie: Vychrtlá Angelina Jolie vyděsila Absolonovou i Krainovou Merylka 19. ledna 2018 10:35 Je Pravda, že Angie malinko zhubla, ale to se není čemu divit, když si teď prošla velkým stresem ohledně rozvodu s Bradem, přetahování o děti nebo I samotné natáčení filmu pro ni muselo být stresující, navíc je to její věc, jak vypadá.


Motivaci potřebuje asi úplně každý, jinak bychom neměli důvod něco dělat. Bohužel v dnešní době udržet si motivaci není nic lehkého. Vyžaduje to určitou slepost vůči okolí, které ne vždy člověka dokáže podpořit. Když o tom teď přemýšlím, tak mi došlo, že se člověk musí chovat tak trochu jako jeden, u nás v práci neoblíbený člověk, kterému můžete říkat, co chcete, ale stejně si bude tvrdit svoje, i když to v jeho případě bohužel není většinou pravda. I můj táta, který má již dobrých patnáct let vcelku úspěšnou firmu, je taky tak trochu slepý k okolí. On má prostě svou vizi a za tou si jde a je naprosto jedno, kdo mu co říká. Můj táta měl a stále má vizi elektronických dokumentů (digitalizace, oživení dokumentů atd., ). Není to špatné, ale narovinu nic co by mě zajímalo. Já starý ajťák má přeci život už od 15 let v digitální podobě, takže mě skutečně nic jako propojování dokumentů hypertextovými odkazy opravdu nezajímalo, protože to a další už jsem dávno znal. Jenže táta, si na myšlence elektronizace dokumentů zařídil vynášející živnost http://www.energoservis.cz. Bez této slepoty by nikdy nedosáhl svého cíle. Ti ostatní bez potřebné „slepoty“ potřebují nejrůznější motivační knížky, kurzy a přísloví, jako jeden můj kamarád ze školy, který mi nedávno poslal odkaz na skupinu na Facebooku s názvem tvujzivot.cz. Sám jsem přečetl poměrně dost motivačních knížek a poslechl si nejrůznější přednášky, které byly od nejobecnějších, všem moc dobře známých rad, až po podrobné psychologické analýzy. Vtip je v tom, že tyto motivační kurzy, knížky či cokoliv jiného je pro člověka, který neumí být „slepý“, celkem k ničemu, protože to má jen krátkodobou účinnost. Navíc Vás tyto kurzy v podstatě předělávají, dělají z Vás někoho, kdo ve skutečnosti nejste. To je taky jeden z problémů. Lidi se moc často nemění a jen málo knížek vám poradí, že máte využít vašich přirozených vlastností. Z kanálu „Tvůj Život“ na YouTube, mě oslovilo hlavně toho video, z filmu Rocky Balboa. V sérii filmů Rocky je spousta jiných moc pěkných životních rad. Publikováno: 6.5.2010 6.5.2010 Autor: BirkofRubriky: ZamyšleníŠtítky: kurzy, motivace, vzdělání Předchozí Předchozí příspěvek: Kdo stvořil Boha? Pokračovat Následující příspěvek: Facebook, nemám ho rád, ale ...


text: Jak léčit jizvy po akné přírodní cestou? | Yuppie.cz Akné netrápí jen dívky a ženy, své si užijí i chlapci v pubertálním věku. Někteří lidé se s tímto kožním problémem trápí většinu svého života a ne a ne se ho zbavit. Je to nepříjemné onemocnění, které by se mělo včas podchytit a začít léčit. Jinak nám zůstanou pouze nepěkné vzpomínky v podobě jizev. Na obličeji, ale i na duši Šťastní to lidé, kteří s akné nemuseli nikdy bojovat. Pak jsou i tací, se kterými si nepříjemně zahrává i v dospělém věku. Určitě to není normální. Pokud máte problémy s vyrážkou a už dávno jste nad hranicí šestnácti let, "chyba" bude kdesi uvnitř. Neváhejte a poraďte se s odborníkem, který přesně stanoví léčbu a vaše tělo dostane do rovnováhy. Ne nadarmo se říká, že s akné "jde ven zloba". Kromě neestetických červených flíčků a hlubokých jizviček, které zůstávají po akné, ty největší jizvy jsou i tak na duši. Všichni se přece chceme líbit. Sobě, okolí, svému partnerovi a s "krátery" na tváři se naše sebevědomí určitě nebude ubírat správným směrem. Máme tendenci hodnotit se a jsme na sebe příliš přísní. Jen proto, že z každé strany k nám přicházejí informace o dokonalosti a o příkladné kráse. Bojujeme s akné, ale dokud bojujeme, tak vždy budeme jen bojovat. Vyrážku je třeba léčit, ale i přijmout, je třeba přijmout sami sebe. Začněme se mít rádi. Jednoduše se milujme takoví, jací jsme. Léčba z vaší kuchyně Někdo léčí jizvy na tváři medicínským zákrokem nebo broušením a někdo vsadil na léky z přírody. Pokud i vy důvěřujete její mocné síle, tak vyzkoušejte například masku ze sody. Smíchejte ji s vodou, aby se vytvořila kašička a naneste na obličej. Za půl hodiny masku smyjte a ošetřete hydratačním krémem. Červené flíčky budou po opakovaných aplikacích blednout a kůže si začne postupně vytvářet více kolagenu, který by měl postupně zaplňovat jizvičky. Pomoci by vám měla i nakrájená okurka na kroužky, která mimo jiné doplní pleti i potřebné vitamíny. Výborná je i maska z medu a ženy také doporučují výtažky z aloe vera. I čistý a kvalitní kokosový olej má regenerační účinky na pleť, avšak u něj je třeba si dávat pozor, protože tím, že je mastný, může ucpávat póry a vytvářet tak další nechtěné vyrážky.


text: AME Cloud Ventures (zakladatel Yahoo Jerry Yang), Founders Fund zakladatele Paypalu Petera Thiela a sir Richard Branson, Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vaše adresa je u u nás v bezpečí. Nikdo další ji nedostane. Richard Branson: Deset nejlepších citátů o tom, jak propojit práci se zábavou. Některé války a konflikty se zdají být nevyhnutelné, ale mnohým z nich mohlo nebo mělo lidstvo zabránit. Richard Branson: Deset nejlepších citátů o tom, jak propojit práci se zábavou Britský podnikatel Richard Branson nabízí další ze svých inspirativních pohledů na to, jak si přenést do práce radost z běžného života. Práca slovenského národa, skratka PSN, je slovenská mimoparlamentná politická strana, zaregistrovaná na Ministerstve vnútra SR 6. apríla 2010. Feb 02, 2019 · Není žádný jednoduchý recept, jak v životě uspět. Během svých 66 let života jsem se ale naučil pár věcí, jak přemýšlet a chovat se, aby se vám to mohlo povést. 17.02.2021 Umírá arya ve druhé epizodě 49 eur na cad dolary Převést thajský baht na kalkulačku australských dolarů Detekce malwaru při těžbě bitcoinů Jak přepnu na svůj nový iphone Je to také skvělá příležitost k vytyčení si osobních cílů, na kterých chcete pracovat. Nemožné se s trochou snahy stává reálným, radí na svém blogu Richard Branson. Dálkový letecký dopravce Virgin Atlantic žádá britskou vládu o stovky milionů liber státní podpory. Aerolinka je dlouhodobě ve špatné finanční kondici, do skupiny Virgin proto její majitel Richard Branson hodlá investovat asi 250 milionů dolarů. Richard Branson popsal tyto druhy inovativních kalhot jako „superhrdinové kalhoty“! Richard Branson is the founder of the Virgin Group. Richard has nearly 40 million followers on social media and blogs regularly on issues ranging from s., IČO: 497 09 895, se sídlem Nádražní 896/30, 150 00, Praha 5 – Smíchov (dále jen „my“), chrání veškeré osobní údaje poskytnuté členy Knižního klubu (jméno, příjmení, adresa, telefon, e-mail, rok narození) před zneužitím a zpracovává je v souladu s aktuální legislativou. 13.07.2019 · AUTOR: Richard Strážan miliardár a zjavne užitočný hlupák CIA Richard Branson) použiť na drahé hotely, luxusné reštaurácie, nočné kluby, prostitúciu a oblečenie. E-mailová adresa Pokračovaním súhlasite s pravidlami ochrany osobných údajov. Firma Virgin Galactic britského miliardáře Richarda Bransona podepsala s americkým Národním úřadem pro letectví a vesmír (NASA) smlouvu o připravení programu na podporu soukromých misí na Mezinárodní vesmírnou stanici (ISS), píše agentura Reuters. Spoločnosť Spaceship vyvíja nadzvukové dopravné lietadlo novej generácie.NEW YORK 16. novembra (WebNoviny.sk) – Britský podnikateľ a miliardár Richard Branson v utorok oznámil, že jeho spoločnosť Spaceship vyvíja nadzvukové dopravné lietadlo novej generácie, ktoré bude schopné prepraviť cestujúcich z Londýna do New Yorku za tri a pol hodiny. Kromě něj je na snímku osm mužů a žen, všichni běloši. Společnost EUROMEDIA GROUP, a. Kancelář - doručovací adresa Nakladatelství FORUM s.r.o. Přečtěte si veškeré aktuální informace o tématu Richard Branson - nejnovější články, aktuality, fotografie, videa. Kompletní zpravodajství na e15.cz Richard Branson: Úspěch nás činí šťastnými, neúspěch silnými V životě uděláte mnoho chyb a špatných rozhodnutí, které možná i párkrát zopakujete. Abyste se stali skutečně úspěšnými, musíte umět tyto dílčí neúspěchy přijmout a poučit se z nich. Richard Branson: Nejschopnější zaměstnanci jsou ti s vedlejšáky. Richard Branson: Deset nejlepších citátů o tom, jak propojit práci se zábavou. Některé války a konflikty se zdají být nevyhnutelné, ale mnohým z nich mohlo nebo mělo lidstvo zabránit. Cesta k ředitelskému křeslu však není jednoduchá a jen málokdo dokáže trnitou pouť absolvovat. Přesto ale existuje způsob, jak na strastiplné odyseji získat před ostatními dobrodruhy náskok. Zde je deset tipů, které vám k vysněné pozici ředitele Dálkový letecký dopravce Virgin Atlantic žádá britskou vládu o stovky milionů liber státní podpory. Aerolinka je dlouhodobě ve špatné finanční kondici, do skupiny Virgin proto její majitel Richard Branson hodlá investovat asi 250 milionů dolarů. Ani bohatství a sláva je neuchránily před tragédiemi. Anebo měli štěstí, které by si se stejně za veškerý svůj majetek nemohli koupit. Richard Branson, šéf společnosti Virgin Group, představil v pondělí novou loď pro vesmírnou turistiku. Na její palubě by měli už za osmnáct měsíců cestovat platící cestující do vesmíru. Téměř kultovní obliba sportu nás provází již od jeho úsvitu v antickém Řecku. Tenkrát šlo především (alespoň zpočátku) o zálibu nepočetné skupinky aristokratů vedených touhou po vlastním zušlechťování, kteří si mohli dovolit věnovat nemálo času a peněz péči o svá těla či pěstování múzických dovedností. Randi Zuckerberg, sestra známeho zakladateľa Facebooku a CEO Zuckerberg Media vynašla svoje vlastné slovo. Ukážeme vám smutné příběhy a tragické konce slavných, stejně jako neuvěřitelné štěstí, které Centrálna spravodajská agentúra (CIA) sa opäť podieľala na financovaní karieristov a podvodníkov na úkor amerických daňových poplatníkov. Posledný prípad v dlhej 72-ročnej histórii agentúry zahŕňa Trumpovou administratívou najatú radu korporácie CITGO, americkej dcérskej spoločnosti štátom vlastnenej venezuelskej ropnej spoločnosti PDVSA. 2,50 dolára na rupiách kam smeruje číslo bytu v adrese aktuálny kurz libier šterlingov na naira recenzia na hranie macbooku vypáčiť zo studených mŕtvych rúk tin mới nhất bitcoin andreas antonopoulos twitter mb ak NXLDB iSXF YK Bitcoin nebo akcie 1 miliard usd na btc Jak prodat ethereum na paypal 1 usd kaç satoshi Steem coin k usd Google byl hacknut Zbraň a kulky 11,50 cad na americký dolar 336 50 eur na americký dolar Správa infrastruktury morgan stanley Britský miliardář Richard Branson se omluvil za zveřejněnou fotografii ze slavnostního zahájení činnosti svého nového projektu v Jihoafrické republice. Kromě něj je na snímku osm mužů a žen, všichni běloši. Několik let pracoval v nejvyšším vedení Facebooku, posléze začal investovat do start-upů, je například investorem vesmírného projektu Richarda Bransona Virgin Galactic. Tesle věští zářnou budoucnost, stejně jako bitcoinu.


text: Zeleninové saláty a zálivky | Vaření.cz Vaření.czMagazínZeleninové saláty a zálivky 60062× Druhy zálivek Vhodná je na salát například zálivka octová nebo olejová (ocet nahrazujeme více citrónovou šťávou a olej bychom měli používat olivový, protože lépe zvýrazní chuť zeleniny a je pro nás stravitelnější). Příprava zálivek je velmi jednoduchá. V odměřeném množství vody rozpustíme cukr a sůl. Přidáme ocet nebo olej, dochutíme citrónem a dobře protřepeme. Návod na tradiční a nejjednodušší zálivku. Na saláty můžeme také vytvořit zálivky z mléka či smetany. Cukr rozmícháme v mléku (nebo ve smetaně, jogurtu či podmáslí), podle chuti přikyselíme. Kdo si pochutnává na rajčatové šťávě, může si připravit zálivku také z ní - přidá jen trochu cukru, citrónovou šťávu, sůl a lžíci oleje. Dobře promíchá a nalije na salát - například z čekanky, čínského zelí nebo paprik. Zálivky z jogurtu nebo zakysané smetany jsou stále nejzdravější. Základní druhy zeleninových salátů Možností je hodně. Zde jich je několik. Vařený celer posypeme nasekanou cibulí a promícháme s jednoduchou majonézou. Syrový celer nastrouháme na hrubém struhadle a promícháme s majonézou. Syrový celer nastrouháme spolu s mrkví, tvrdým sýrem, přidáme pokrájenou cibuli, ochutíme solí, pepřem, cukrem a citrónem a promícháme spolu s majonézou. Celerový salát je vhodné osladit strouhaným nebo jemně pokrájeným jablkem. Připravíme s jednoduchou olejovou zálivkou. Sypeme jej sekanou petrželkou nebo pažitkou. V létě přidáváme i čerstvou papriku, v zimě červenou řepu. Dobře omyté listy salátu natrháme a promícháme je s jednoduchou octovou nebo smetanovou zálivkou. Hotový salát můžeme před podáním polít rozškvařenou slaninou. Lze jej podávat také se s majonézou. Hlávkový salát obohatíme nakrájenými vařenými vejci, rajčaty a ochutíme zálivkou. Je vhodný jako lehká večeře. Syrové kedlubny jemně nastrouháme a promícháme s majonézou. Pokud přidáme strouhaný sýr a kousek salámu, získáme dobrý salát ke zdobení veky či jednohubek. Podobná příprava jako u kedlubnového salátu. Ředkvičky však neloupeme. Oba saláty ochutíme solí, pepřem podle chuti a podle toho, komu jej připravujeme (děti, dospělí). Mrkev na salát strouháme syrovou, promícháme ji s jednoduchou citrónovou nebo pomerančovou zálivkou s trochou cukru. Vhodná je i zálivka z kyselého mléka nebo jogurtu. Tento salát připravujeme s jednoduchou octovou zálivkou nebo se zálivkou z kysané smetany, s podmáslím. Pro chuť přidáváme sekaný čerstvý kopr, špetku pepře nebo tlučeného kmínu. Pokrájené papriky a rajčata promícháme s jemně sekanou cibulí, ochutíme malým množstvím olejové zálivky. Připravujeme jej stejně jako paprikový - s cibulí, ale můžeme přidat pokrájený tvrdý sýr, kousek salámu nebo i vařené vajíčko. Sypeme slaným (balkánským nebo plísňovým) sýrem. Zelí velmi jemně nakrouháme (můžeme i krátce povařit ve slané vodě). Mícháme s cibulkou a jednoduchou majonézovou nebo olejovou zálivkou. Zelí překrájíme na drobnější kousky, přidáme sekanou cibuli, ochutíme lákem a trochou octové zálivky. Je možné také zamíchat jen s majonézou. Jakýkoliv salát chutná velmi dobře s bílým či tmavým pečivem nebo toasty a přijde velmi vhod v teplých letních dnech, kdy jistě každého nejen nasytí, ale i osvěží.


Představujeme luxusní tréninkové oblečení Swedish Fall > Všechny články>Představujeme luxusní tréninkové oblečení Swedish Fall Černé taneční boty 2LCL Jednoduché černé taneční boty z pravé... 1 340,00 Kč 1 440,00 Kč Opravdu dlouho jsme přemýšleli, zda zařadit nějakou značku tréninkového oblečení do našeho sortimentu. Nakonec jsme se rozhodli to udělat a to z jediného důvodu - tohle oblečení totiž budete milovat! Na tréninky baletu, moderního tance nebo i do fitka či na jógu. Značka Swedish Fall vyrábí ty nejlepší kousky. Krásné, funkční a neskutečně příjemné na nošení. Zkrátka vyrobené tak, aby měl člověk vždy radost už jen si je obléci a mohl si svůj trénink vychutnat, ať je jakkoliv náročný. Nakonec, když trénujeme či cvičíme, nechceme se soustředit na to, že nám padají legíny, prosvítá spodní prádlo přes kraťasy, leze půlka prsou spodem podprsenky atd. Všechny to známe. A s tím je konec! Legíny a kraťasy, které vám padnou jako druhá kůže. Sportovní podprsenky s vyjímatelnými vycpávkami, které díky tomu můžete nosit s čím chcete a cítit se a vypadat vždycky skvěle. Klidně i bez trička. Módní crop topy s dlouhým rukávem, velice vzácná záležitost! Všechny produkty najdete v sekci oblečení -> Swedish Fall Veškeré oblečení je vyrobeno ze silnějšího materiálu, který opravdu neprosvítá, neroztahuje se víc, než by bylo třeba, a něco vydrží! Jak jednou vyzkoušíte, už nebudete chtít nic jiného :) K dispozici jsou dámské velikosti XS - L. Pokud máte jakékoliv dotazy, napište nám! Jsme tu pro vás a tohle oblečení máme vyzkoušené sami na sobě!


text: Vyprávění malého prstýnku - Dobrý spisovatel pro pero i přes plot skočí Vyprávění malého prstýnku Nedejte se odradit příliš žákovskou koncepcí. Chtěli po mě vyprávění, tak jsem ho napsal. Říkají mi prstýnek. Je zvláštní, že každý prstýnek se vždycky bude jmenovat prstýnek, ať je zlatý nebo bronzový, snubní či pouťový, malý anebo velký. Lidé asi mají nějaká tajná poznávací znamení, jak nás od sebe rozlišit; ale na tom teď nesejde. Vyrobili mě tak strašně dávno, že už si to ani nepamatuju. Dětství jsem prožil v obrovské, spoře osvětlené hale s tisíci a tisíci dalšími. Hned zpočátku jsem si hověl v titěrné červené krabičce hned na kraji regálu. Bydlel jsem nalevo od jednoho dámského prstýnku. Pochopitelně, když jsme žili vedle sebe, stali se z nás nejlepší kamarádi. Říkal jsem jí Majka – jediné ženské jméno, které jsem za léta ve skladu znal – a ona mně Tom. Leželi jsme vedle sebe a Majka mi jednou řekla: "Jednou si nás odnese úplně stejný člověk a budeme pořád spolu až do smrti." Slyšel jsem, jak si prsten hned vedle ní odfrkl. Byl už tady dlouho, byl hrozně starý a myslím, že byl na děti. Určitě házel tygřím okem po Majce a chtěl, aby ho někdo nosil na stejné ruce. To jsme ale ještě tehdy nevěděli, takže jsme si z něj jenom dělali srandu a hleděli si svého. Pozorovali jsme pobíhající lidi, usazující se prach, ptactvo za okny a měli jsme přitom vždycky spoustu zábavy. Čas od času přišli divní pánové a odnášeli nás jednoho po druhém, a my jsme tipovali, kdo to bude tentokrát, a loučili se s odchozími. Byli jsme malí a nedocházelo nám, že se to jednou stane i s námi a po naší dětské lásce bude veta. Pak jednou se zase objevili a já náhle pocítil nejistotu, kterou jsem jindy necítil, a došlo mi to: je konec. Mířili přímo k nám a sotva jsem stačil zašeptat "Majko", už byli tady. Jeden z nich – jeho tvář mě dodnes pronásleduje – vzal do ruky její krabičku. "Tome," vzdychla. Pak jakoby náhodou vypadla z krabičky a ze vzduchu mi dala pusu. A v tom okamžiku, kdy byla Majka poprvé a naposledy v mojí krabičce a v příští chvíli se jí opět zmocnil pán, jenž ji neprodleně vrátil do příbytku a ani zbla se nestaral o to mnohomluvné něco, co se právě událo, právě v tom okamžiku jsem si uvědomil, že už nejsem dítě. Stačila mi jen ta jedna vteřinka na to, abych dospěl a uvědomil si, co všechno jsem teď ztratil, a pohled na to, jak pedofilní prstýnek míří k stejnému člověku, mi moc nepřidal. Z myšlenky na to, co stařík provede mé kamarádce, mi bylo špatně. Kroky, cvaknutí, tma. Ticho. Vedle mě už nebyl nikdo, s kým bych mohl trávit ty jinak docela nudné časy. Jenom dvě čtverhrané díry v moři prachu. Mohlo to být dobře pár dob ledových, které jsem strávil tak sám. Bylo mi to jedno. Bez Majky pro mě čas neexistoval. Divné pány jsem začal nenávidět, na odchozí prstýnky jsem se nedíval pobaveně, ale soucitně. Pak zčista jasna jsem byl i skrabičkou v lidské ruce, ani nevím, jak a kdy. Okolo mě se udělala tma a začalo mi být mimoděk ještě víc líto těch, kdo odcházeli z nezávislého života na regálech. Zkusil jsem se ptát prstýnků, kteří se mnou sdíleli prostor, kam to jedeme, ale nikdo nevěděl. Jenom jeden vychrtlý stříbrný s perlou na hlavě blábolil, že nás odnášejí jako oběť pro bájnou prstenožravou příšeru, ale tomu nikdo nevěřil. Tak jsme jenom leželi, povídali si, abychom zahnali úzkost, a čekali. Cestou (byla-li to cesta) jsme se docela pomlátili. S každým úderem krabičky o cokoliv v prostoru jsem měl mezi zuby Majčino jméno, před sebou její kulaté, děravé tělo, světlo, které se lámalo na jejích rysech, její poslední pusu a myšlenky na to, že musela prodělat úplně stejnou cestu jako já, zmatená, lítostivá. Pak jsem zase spatřil světlo. Strčili mě za obrovské okno útulné rudé místnůstky. Bylo tam mnohem víc lidí, než jak jsem byl zvyklý, a něco málo prstýnků, žádný z nich mi ale nedokázal říct, kde je Majka. Podle všeho jsem se ocitl v něčem, co se nazývalo "zlatnictví", a odtud si lidé odnášeli prsteny na ruce své nebo kvůli žádosti o ruku někoho jiného. A já jsem s tím nemohl nic udělat, jenom čekat, kdo si mě vybere. Jak jsem brzy poznal, lidé dělili čas na "den" a "noc". Den byl za světla a noc ve tmě. Ve dne bylo otevřeno, v noci zavřeno. Proto mě velice překvapilo, když právě v noci si člověk přišel pro prsten. Vešel opatrně dovnitř, asi se nás bál. Pak ale začal nakupovat, ne jednoho, ale dva, ne, čtyři, devět, třináct, dál jsem už neuměl počítat, jenom se divil, kolik má ten chlap rukou. S čím jsem však nepočítal, bylo, že si koupí i mně. Měl jsem čas prohlédnout si jeho nemyté pracky a otřásl se odporem, že se na nich budu skvět. Asi chtěl tu špínu nějak zakrýt. Avšak zrovna když vzal do ruky můj příbytek, ozvalo se houkání a začal modrý a červený den. Lidé něco volali, muž ani nezaplatil a vyběhl ven. Přitom jsem mu nedopatřením vypadl a nárazem o zem se zbavil své krabičky. Zmatený jsem ležel a sledoval, jak lidé nasazují mému kupci dva prsteny spojené řetízkem, dost velké na to, aby je nosil na celé ruce, nikoliv na prstech. Čekal jsem, že se vrátím k sobě domů, ale pocítil jsem náraz něčeho, co mohla být noha, a chvíli jsem letěl vzduchem. Přistál jsem opět v noci, ale v dálce byl stále červený a modrý den, jako by tam zářili stovky rubínů a safírů. Ocitl jsem se na tvrdé podlaze, vlevo stěna, vpravo rovná země brázděná bílými čarami. Svět lidí jsem vůbec nechápal, ale nelíbil se mi. Pak modrý a červený den přestal, ozvala se jakási kakofonie a nová světla se ke mně obrátila, jako by mě ujišťovala, že noc stále nekončí. Blížila se, já z nich cítil začínající den a ptal jsem se sám sebe, jestli si mě ten pán vůbec odnese. Au! Něco se přese mě převalilo, nějaký obrovský, černý, měkký prstenec, a současně s tím pominul den. Temný necita se ani neomluvil, naopak mě odcvrnkl stranou a já si uvědomil, že znovu letím. Jako exploze se na mě vyvalily všechny ty zmatky posledních okamžiků a já omdlel. Když jsem přišel k sobě, uvědomil jsem si, že jsem pořád ještě ve vzduchu. Padal jsem směrem dolů nějakou úzkou šachtou a odrážel se od zdí. Mimoděk mě napadlo, jestli měla Majka taky takhle vypráskaného kupce. Konec šachty se blížil, jak jsem si všiml. Začal jsem se připravovat na náraz, když v tom pode mě napochodovalo něco, co jsem ciděl už na regálech: krysa. Pro to, aby se ohlédla vzhůru, si nemohla vybrat horší okamžik. A tak jsem skončil navlečený na jejím čumáku. Tvor začal pištět, poskakovat, točit se, vrtět sebou, mlátit nohama, mžikat očima, třást knírem, švihat ocasem a bůhví co ještě, aby se mě zbavil; já ale měl těch výletů už jednou provždy dost, takže jsem se s veškerou zahořklostí a zlostí, které se ve mně nashromáždily, zlomyslně držel čenichu a odmítal se pustit. Nešťastná krysa běžela dál a dál a já si užíval pocitu, kdy mě konečně někdo nosí. S tím se mísil vztek na lidi, strach o Majku a otupující únava, která mě nakonec zdolala. Usnul jsem spánkem spravedlivých na krysím čumáku a slastně zapomněl. Probudily mě něčí prsty. Byl už zase den, okolo mě stálo několik pobaveně vypadajících lidí, z nichž jeden držel zmoženou krysu s mým zřetelným otiskem na čenichu. Žena, která mě nyní svírala, se zasmála, chvíli rozmlouvala s ostatními a nakonec si mě vsunula na prst. Rozhlížel jsem se po svých kolezích a hledal důvěrně známou tvář, přestože jsem doopravdy nevěřil, že ji uvidím. Ta tvář ale dostihl dřív než já ji. Otočil jsem se – a srdce mi radostně poskočilo: byla to ona, Majka byla jen jeden prst ode mě a rozzářeně na mě hleděla. Dospěl jsem ke konci, konečně jsem našel svou dávnou kamarádku, evidentně bez společnosti starého prstenu, jenž byl na děti a prý ho spolkla nějaká obrovská chlupatá krysa, která měla krk ve velkém prstýnku a říkala "haf". To mě ale tolik nezajímalo; byl jsem zase s Majkou, scházeli jsme se na stejné ruce a mnohdy i hned na vedlejších prstech. Někdy si ta žena vzala jen jednoho z nás, ale to mi nevadilo, protože v noci jsme vždycky byli spolu a eventuálně i mezi šesti dalšími prsteny, které si člověk bral podle nálady. I s nimi byla legrace, ale ne taková jako na jedné ruce s mojí dětskou láskou. Zkrátka jsem byl znovu naživu, nakonec jsem s Majkou začal i chodit a má vysvoboditelka mě pravidelně leštila. Dokonce jsem se ocitl i v novinách. Objevil se v nich obrázek mé krysí známé, jak se vozím na jejím požehnaném čumáku.


Nechuť k jídlu _ uLékaře.cz


text: Master Chief a Cortana se vrací. On není napaden Floodem a nezmutoval do podivného superhybrida, ona je AI, které už prošla záruka, a hodiny nemilosrdně odtikávají do okamžiku, kdy se ponoří do naprostého šílenství a zahlcení informacemi. Oba se nachází v troskách lodi, na nichž unikli na konci trojky, oba volá znovu lidstvo do zbraně, aby riskovali své "životy" v boji za ty, kteří se o tom možná ani nedozví. Sérii Halo lze velebit pro její svérázné a malebné universum, které se od začátku úspěšně prezentuje skrze nemluvného hlavního hrdinu bez větší dávky emocí (což z něj dělá ikonu), vedlejší postavy, protivníky a svojské vizuální pojetí... Jednoduše, Halo je zábavný virtuální svět, který stojí za to expandovat v dalších knihách, komiksech, seriálech, ale hlavně hrách. Takže jsem měl radost, když vyšlo najevo, že Microsoft hodlá na původní trilogii navázat novými příhodami Master Chiefa v Halo 4. V jeho podání totiž dostáváme tu nejčistší space operu, jakou si lze představit. Lidé mají často tendenci házet Halo do jednoho pytle s klasickými military střílečkami jako je Killzone. Vždyť v hlavní roli je voják. Jenže pokud budeme bazírovat na žánrových specifikách, tohle by platilo maximálně tak pro ODST a neméně povedený Reach, které prezentovaly chlapácké špičkování, pohled na konflikt tak říkajíc zevnitř zákopu. Pro Master Chiefa to však neplatí. Ten je Achillem bez paty, hybatelem událostí a jednomužnou armádou, která prožívá platonickou romanci se svou modrou virtuální společnicí a sleduje změny v rozsahu galaktických válek vždy z první ruky. Většinou z té své, ozbrojené. Nevyslovená digitální romance S Master Chiefem se tedy tento styl do Halo her vrací. Pokud dumáte, zda 343 Industries dokázali navázat na Bungie, mohu vám na rovinu říct, že navázali - ve všem, do posledního drobného detailu. Halo 4 je klasické Halo, jaké si fanoušci zaslouží a užijí. Z příběhu toho nebudu moc prozrazovat, protože už tak toho víte více, než je záhodno ze všech těch doprovodných videí. Prozradím jen tolik, že se kromě covenantů objeví i nový protivník, jehož příchod na scénu je velmi dobře zdůvodněn. Master Chief tak naskakuje do akce v novém, opět umělém, světě tak trochu neplánovaně, protože se do nástupu nového nebezpečí přimotá i další lidská vesmírná loď. A kdo jiný by ty křehké homo sapiens zachránil, než poslední ze SPARTANů II, výkvět lidského bioinženýrství a výsledek hraní si na boha... Zpátky ve starých obrněných bačkorách Že tvůrci z 343 svou práci zvládli, pochopíte během první půlhodinky, během prvních odstřelů gruntů a rozmlácení jackalů, zkrátka ve chvíli, kdy vám sepnou staré návyky a vy rozjedete svůj improvizační tanec: bum, bum, hop, prásk, bum, hop... Rád bych zdůraznil, že obtížnost normal vám začne krapet zatápět až ke konci, takže bych šel hned od začátku určitě výš. Přeci jenom je Halo právě o tom zběsilém tanci, kdy umíráte a vrháte se zpět s ještě větší vervou, a pokud vás někdo sleduje, musí mu připadat, že jedete na steroidech. A to je podle mě jasná známka úspěšného pokračování uznávané série. Úspěšné napodobení herního stylu předchozích her od Bungie však není to jediné, v čem tvůrci z 343 bodují. Nejde o to, abyste měli pocit, že se nic nezměnilo. Jde primárně o to, jak se to všechno hraje. Halo 4 vás svým stylem žene příjemně a přirozeně dopředu. Nikdo na vás nenaléhá, netikají vám žádné hodiny. Nastolené tempo v rámci příběhové linie vás samo o sobě motivuje k tomu, abyste likvidovali protivníky, pečlivě vybírali vhodné zbraně pro danou situaci a běželi dál, protože na zastávky není čas, když jde o život a udržení hladiny adrenalinu. Zbraně jsou v boji samozřejmě klíčovým prvkem. Díky nové rase a zachování covenantů je tu zbraní ještě více, takže je opravdu z čeho vybírat. Zároveň vás ale hra neustále ždíme z nábojů a nutí vás za pochodu kalkulovat, zda ještě má cenu tahat svou oblíbenou pušku s pár náboji, nebo raději vzít něco, co se válí na zemi. Nakonec, z logiky věci, většinou skončíte minimálně u jedné ze zbraní nové rasy, které mají krásné animace při aktivování. „To je jako hraný živými herci?“ Vizuální styl hry je opravdu vytříbený z hlediska detailu i konceptu. Nejdříve vás ohromí skvělé filmečky s perfektně animovanými tvářemi, které jasně vyjadřují emoce. Tohle má opravdu hodně blízko k motion capture L.A. Noire a nechává to za sebou drtivou většinu konkurence. Hra se nebojí ani příjemných detailů, jako je třeba Master Chiefova poškozená zbroj, která ukazuje, že už má něco za sebou. Vlastně jizvy na jeho zbroji symbolizují jizvy, které by měl antický rek na kůži. Hlavní nápor vizuálního ataku ale přijde v samotné hře. Úvod na lodi se ještě odehrává v prostředí nudném, stereotypním, skoro ubíjejícím. Jakmile se ale objeví prostředí nové planety, na nějakou nudu zapomenete. Různé lokace se střídají jako na běžícím pásu, jedna vás ohromuje více, než předchozí, ale hlavní je, že vše dává příběhově smysl a základní designová linie nových nepřátel je zřetelná a velmi atraktivní. Nové maso a kov do mlýnku Noví nepřátelé navíc nejsou ve hře jen kvůli vizuální pestrosti - hlavně představují příjemnou bojovou výzvu. V základu vám budou hrozit rytíři - mohutná monstra, která lze bez větších obtíží udolat jen za předpokladu, že nemají v rukách svou oblíbenou jednoranku, co z vás nadělá sekanou, a pokud je nedoplňují otravné létající potvory. Ty zprvu ignorujete, dokud vám ale nedojde, že je musíte sundat jako první. Poskytují totiž velké bonusy hlavním bouchačům, ať už je to ochranný štít či léčení. K tomu jsou tu ještě lezoucí robotické šelmy, které umí i ve třech solidně zatopit, ale největší síla protivníka pramení z kombinování jeho jednotek. Ve výsledku je bojiště neskutečným chaosem, ve kterém se ale dá zorientovat, když si vypracujete vlastní taktiku a držíte se jí. Bez toho budete spíše paběrkovat. Nepřátelská AI je totiž dost chytrá a agresivní, jde vám neustále po krku, ale umí se i stáhnout, když je možnost zregenerování, jen aby za chvilku vyrazila na zteč, když má šanci vás sejmout. Zmínění rytíři se navíc umí teleportovat, takže dokáží vyrovnávat některá vaše zvýhodnění, a když se do hry přidají staří známí covenanti, je na bojišti hodně veselo a často i dost mrtvo - pokud jde o váš statut. Bez Cortany by to nešlo Příběh samotný není vůbec špatný, respektive nejde pod úroveň předchozích dílů, ale přiznám se, že u mě zůstal daleko za dojmy ze samotného hraní. Komunikace s pár vojáky, které potkáte, je natolik drobná, že půjde jedním uchem tam a druhým zase ven. Víc toho nakecáte s velícími důstojníky, ale tady rozehrané divadlo nepřesahuje klasická klišé. Zůstávají tak dva příběhové motivy, které vám utkví v paměti. Jednak nový nepřítel, ale hlavně samotná Cortana - nejlidštější tvor ze všech tvorů v Halo universu, o níž se Master Chief strachuje a vyjadřuje k ní více citu, než k celému lidstvu ve všech dílech. A čím více se manifestuje Cortanina přicházející degenerace, tím více emocí John-117 projevuje. Právě díky Cortaně má celý boj jistý morální rozměr a funguje jako solidní zdůvodnění toho, že se jako Master Chief ženete s vervou sebevražedného válečníka dál a dál. Čert vem anonymní vojáky a arogantní velitele, tady jde o Johnovu substituci lásky. Doufám, že téma Johnovy nelidskosti v dalších dílech ještě tvůrci pořádně rozeberou, protože v Halo 4 je občas hodně cítit, že jde o úvod do nové trilogie a načrtnutí čerstvého schématu, které zanechává spoustu nezodpovězených otázek. Nejdříve hra, potom divadlo Navzdory silnému důrazu na vyprávění, který je Halo hrám vlastní, ale stejně jako lákadlo převažuje samotná akce. Tvůrci dobře mění schopnosti vaší zbroje (ty se vrací z Reach, byť v jiném složení) vzhledem k designu misí. Stejně jako v předchozích dílech jsou sice mise lineární, ale ne ve smyslu úzkého koridoru či chodby, ale ve smyslu soustavy na sebe navazujících bojových miniarén s velkým podílem svobody pro jednání vaše i nepřátel. Vrcholem tentokrát pro mě byly mise s jetpackem, protože skvělý level design nabízí boj ve více rovinách, do kterého vás vlastně prakticky nutí. Jde o skvělý zážitek, vedle kterého bledne i takové představení bitevních robotů Mantis nebo sekvence s obrněným transportérem, která sem trošku utekla z Gears of War 2... Symbolem pomyslného vítězství hratelnosti nad příběhem je ale konec, kdy se mi do paměti vryla více samotná cesta k němu. Byla to zoufalá zteč plná docházejících nábojů, mlácení na blízko a šíleného poskakování, do níž začala k mému potěšení dunět pohlcující hudba, která podtrhovala osudovost těchto okamžiků. Tomu se říká pohlcující zážitek. Skupinové hrátky Singleplayer kampaň vám při průměrných schopnostech a lehce nadprůměrné obtížnosti zabere zhruba deset hodin (počitadlo vám ale započte čistý čas bez opakování, což je matoucí). Pokud budete hrát v kooperaci (všichni hrají za Master Chiefa, takže se příběh nemění), bude vám to ke konci trvat kratší čas, což ale kompenzujte vyšší obtížností! Ve čtyřech klidně sáhněte po nejvyšší obtížnosti, protože spawnování na kamaráda je velký luxus, který ve hře jednoho hráče nezažijete. A vy hru nechcete profrčet, vy se chcete zasekávat, překonávat překážky, bojovat o život a vychutnávat si kvalitní AI. Příběh výborně rozšiřují i kooperativní složky, tedy systém misí Spartan Ops, který sem rovněž přicupital z jiných her. Jde o solidní prodloužení hry herně i příběhově, které by vám v následujících desíti týdnech mělo přinést padesátku krátkých misí, navíc zdarma. Spartan Ops mise jsou relativně krátké (záleží na obtížnosti, ale cca 15-20 minut na Heroic), ale obsahově intenzivní a dá se v nich tak říkajíc dobře vyblbnout. Manipulováním s obtížností se lze dostat opět k pěkným momentům se silně variabilní náplní misí. Takže pokud se vám nechce do multiplayeru, ale rádi byste si s kamarády zařádili nebo vyzkoušeli nové strategie, Spartan Ops mise vám výborně poslouží. Jsou zábavné a navíc odemykají nové zbraně a brnění pro multiplayer. Je to rovněž jakási náhrada za vyřazený mód Firefight, jehož absenci považuji za bolestnou chybu, i když byl v Reach horší, než v ODST. Multiplayerová klasika Doposud byla řeč jen o singleplayeru, přestože vy i já víme, že Halo je z dlouhodobějšího hlediska především multiplayerová zábava - čtverka není trapnou výjimkou. Právě proto, že Halo 4 multiplayer je tak důležitý, tak se k němu vrátíme v samostatném článku a rozebereme si jednotlivé módy podrobně. Doposud totiž multiplayer běžel jen pro speciálně povolené novinářské kopie, což znamená, že se ho účastnilo nedostatečné množství hráčů a většina z nich byla ještě ke všemu nacpaná v jednom módu. Logicky vám tedy nemohu s čistým srdcem tvrdit, že ten a ten mód funguje na daných mapách dobře, nebo mu něco chybí. Navíc, jak všichni víme, díry v multiplayeru vyskakují až po týdnech hraní. Neznamená to ale, že se ode mě o mulťáku nic nedozvíte. Momentálně se profiluje jako přímý nástupce nastoleného trendu z předchozích her. Primárně jde tedy o skill a nováčci, kteří přijdou do hry později, budou nějaký čas chtě nechtě trpět šikanou od zkušených borců. Ale to už patří ke koloritu hry, která zjevně chce být eSportem. Z uvedeného plyne, že přístupnost pro nováčky se bude s postupem času a vyspíváním komunity jenom zhoršovat. Což není mínus, ale fakt, se kterým se bude každý občasný multiplayerový střelec vyrovnat. Halo multiplayer nikdy nebyl a zjevně ani nyní nebude pro občasné hraní. Masakr pokračuje Každopádně, mapy pro Team Deatmatch jsou dobře spíchnuté, jejich velikost odpovídá zažitým konvencím, stejně jako design. Takže vás skupinové masakry budou bavit a navíc u toho můžete/musíte taktizovat. Kromě Team Deathmatche nechybí prakticky všechny klasické MP módy včetně Capture the Flag, Domination, King of the Hill nebo Team Slayer Pro. V následujících dnech se určitě v některém z nich potkáme, protože ve dvou zoufalých novinářích, kteří se snaží přesvědčit ostatní, aby se přidali, to není ono. Novinou je i zábavně vyhlížející mód Flood, kde stojí menší množství SPARTANů proti přesile mutantů Floodu, kteří své oběti přeměňují na své "kamarády". Za všechny hrají živí hráči, a zatímco SPARTAN má k dispozici palebnou sílu, Flood má jednoduše počet a respawny. Jde o mód s obzvláště hustou atmosférou - díky tomu, že vidíte, kde jsou protivníci a jedna chyba SPARTANů znamená smrt, tak Flood podvědomě budí strach. Chce to ale víc hráčů, ve třech je to bezcílné hraní. Vzhůru do další trilogie! Vsadím krk na to, že vás Halo 4 potěší stejně jako mě. Není to hra perfektní, nevyhnula se několika chybkám a několik věcí, zejména ohledně formátu vyprávění, bych rád pozměnil, protože mě nechytly za srdce tak, jak by měly a mohly. Jakékoli pochybnosti ale kontruje vynikající hratelnost, kterou bych si v rámci příběhové kampaně klidně užíval o dalších pět hodinek déle, protože se jednoduše neomrzí. Pár misí navíc by určitě neuškodilo. Nezbude však, než si počkat na další díly, o které nemám v rukách 343 Industries žádný strach. Jejich Halo 4 je vizuálně nádherné, zvukově plastické, příběhově se vyrovná předchůdcům, ale hlavně to není žádný pseudodatadisk - je to plnohodnotné a zábavné pokračování, které rozjíždí novou trilogii. Není to ten typ hry, kde vám během okamžiku roztají kolena, a budete si říkat, že jste svědky něčeho neskutečného. Je to ten typ hry, ke kterému se budete rádi vracet, protože je to koncentrovaná zábava.


30. 12. 2015 Hearthstone: Heroes of Warcraft Karetním hrám se zdaleka nevyhýbám, ale je fakt, že jejich náměty se zhusta opakují. Obvykle jde o klony Magic The Gathering, ve kterém jsem ve svých čtrnácti utopil mnoho kapesného a jsem toho tedy trochu přejeden. Zcela jistě existují unikátnější koncepty, ale z hlavy jich moc neznám. Takže vidina dalšího klonu mne nechala chladným, byť pod ním je podepsaný Blizzard, který na kvalitu dbá. No ale je to zadarmo ke hraní, takže proč si k tomu nesednout? Jenom na pár her... 29. 12. 2015 Ark: Survival Evolved Tuto hru mi ukazoval známý a překvapilo mne, jak moc je do ní zažraný. Na první pohled se totiž nejedná o nic zas tak zázračného. Přežívání v pravěku už kdysi jednou proběhlo na Gametě a popravdě mi to nepřijde jako komerčně životaschopný nápad, i když nápad samotný je samozřejmě vynikající. Tým za Ark: Survival Evolved se nechal trochu unést a nacpal na jeden větší ostrov zvířenu z celé éry klasického pravěku (tj. dinosaury všech kast, první savce a ryby, plus létavce ve formě pterodaktylů), přidal crafting, možnost stavět budovy ála Minecraft, možnost osedlat snad každého tvora (když je ochočený) a mimo jiné zkoumat dungeony a magické majáky, ze kterých padá zajímavá výbava, urychlující náš vývoj. To vše se hraje online v multiplayeru jak 1000 kooperačně, tak proti sobě, chcete-li. Pořád nejste přesvědčeni? Hra se objevila na čtvrtém místě nejprodávanějších her na Steamu za poslední rok! A to jde o nehotový produkt. Proč tomu tak je? 8. 12. 2015 Super Mario Maker Je to hra? Není to hra? Popravdě Super Mario Maker byla mnou velice očekávaná hříčka, která mi nepřišla slibná jenom námětem, ale také potenciálem. Lidi bez znalosti problematiky by mohli dojít k závěru, že jde jen o nějaký level editor, kterých se na internetu jistě povalují mraky (a je jich opravdu hodně). Jenomže ono to není jen ledajaký level editor. Tohle je Super Mario Maker! Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: V průběžné zprávě o hospodaření vyzdvihl Slavomír Svoboda loňské úspěchy, především vybudování parkoviště v areálu ČSC, nové osvětlení, ale i podepsání nové dlouhodobé smlouvy s firmou Kalas a také čerstvou smlouvu s automobilkou Škoda.


text: WOODLANDS Single Vineyard – CABERNET SAUVIGNON "Russell" 2015 – Vína z Nového světa pro přátele WOODLANDS Single Vineyard - MARGARET Cabernet Merlot Malbec 825 Kč vč. DPH WOODLANDS Single Vineyard - CABERNET SAUVIGNON "Matthew" 2014 1.980 Kč vč. DPH Každý rok toto víno pojmenujeme podle rodinného příslušníka a rodinného přítele. Pro rok 2015 jsme pojmenovali náš Cabernet "Russell" po Russell Cookovi. Russell, proslulý nejen svým vinařstvím, ale také rodokmenem Ironman, je už 20 let neúnavným stoupencem a obrovskou pomocí pro naši rodinu. WOODLANDS Single Vineyard - CABERNET SAUVIGNON "Russell" 2015 množství Barva je jasně karmínová, tmavě růžová červená. Nos je velmi výrazný s tóny moruše, svižně červeného bobulového ovoce a toustového vanilkového francouzského dubu. Chuť je vláčná a bohatá, s bezproblémovým přenosem mezi plody červené bobule, dubu a minerální třísloviny. Velmi minerální a velmi jemné. Se vzduchem je toto víno mnohem složitější a vykazuje méně primárních ovocných příchutí. V roce 2015 byla velkorysá zima a bohaté jarní dešťové srážky. Od listopadu do března jsme měli velmi málo deště, za teplých a slunečných podmínek po celé oblasti. Nežádoucí vysoké větry v době květu bohužel vedly ke snížení úrody našeho Cabernetu. Avšak díky nižším než obvyklým výnosům umožnilo přežívajícímu ovoci vyvinout intenzivnější ovocné chutě a charakter, proto vína vyrobená z tohoto roku jsou aromaticky ovocná a bohatá na tělo. Toto víno bylo sklizeno mezi 25. březnem a 9. dubnem, což přineslo 6,21 tun na hektar. Po sklizni bylo ovoce zničeno před tím, než přejel náš vibrační třídicí stůl. Po třídění a drcení bylo toto víno fermentováno v malých uzavřených fermentorech. Po kvašení musí Cabernet Sauvignon zůstat na kůži po dobu 28 dní, než bude vynucen k sekundární malolaktické fermentaci. Poté bylo víno přeneseno do nových francouzských sudů se středním toastem, aby vyzrálo 19 měsíců. Užijte si sklenici s pomalu vařenými jehněčími stopkami nebo kořeněné hovězí krátké žebra. Nejlépe si užít toto víno od roku 2025 do roku 2030. Vinařství | Vína Woodlands Na Woodlands je naším cílem udržet co nejvíce čistou ovoce – abyste mohli vidět vinici ve skle. K dosažení tohoto cíle využíváme co nejvíce gravitace a vibrací, což nám umožňuje odstranit veškerou rostlinnou hmotu bez poškození bobulí. Po sklizni se ovoce umístí do naší vibrační násypky. Po naplnění ovoce se násypka zvedne do vzduchu a poté vibruje do destilátoru. Tento velmi šetrný proces zajišťuje, že ovoce zůstane v perfektním stavu před tím, než je zničeno. Tento inovativní proces je nejšetrnější formou odstraňování hroznů na světě a Woodlands je jedno z mála vinařství, které tuto technologii používají. Buďte první, kdo ohodnotí "WOODLANDS Single Vineyard – CABERNET SAUVIGNON "Russell" 2015" Zrušit odpověď na komentář


28. 9. 2011 Národ sobě Dlouho, předlouho jsem se rozmýšlel, jak napsat tento článek. Po jistém zvažování jsem usoudil, že můj nápad není úplně pitomý a že za zkoušku to stojí. Vycházím z myšlenky, že některé z vás čtení mého blogu baví. Druhá myšlenka je zhruba taková, že mnozí by rádi četli o něčem, o čem nic nevím. A třetí, stěžejní myšlenka je, že pokud o něčem nevím, tak nejspíš proto, že to nemám. A jsme u jadérka věci. Peníze! Zrušené hry Když se podíváme do historie, vidíme krom statisíců vydaných her také tučný seznam titulů, které se z různých důvodů nedočkaly uvedení na trh. Mohly za to finance, rozpad týmu, konec podpory platformy a mnoho dalších důvodů. Her je nakonec tolik, že by se jim jistě oplatilo věnovat celý blog. A také, že ano! Stránky Unseen64 se věnují této problematice poměrně do hloubky, zejména co se konzolí týče. Jistě nejde o seznam definitivní, ale hodně se z něj dá vyčíst. Jako další zdroj, tentokrát věnovaný čistě Amize, jsou stránky Games That Weren't. A jistě jsou i další. Tyto dvě zmíněné jsem ale prošel s otevřenou hubou. Unseen64, jak lze z názvu usoudit, se původně zaměřovaly na platformu Nintenda 64, ale později obsáhly zajímavou paletu konzolové nabídky. Ono věnovat se PC by bylo smrtící, tam je zrušených titulů mnohem více. Avšak níže najdete výběr her, o kterých jsem neměl ani tušení, že se o nějakém pokračování vážně uvažovalo. A nemnohdy je to škoda! Na druhou stranu - seznam her, které by si zasloužily pokračování (dobrý den, pane opravdový System Shock 3), ty ale shrnu jindy, v samostatném článku. Čili - o co jsme byli ochuzeni? Abyste nemuseli procházet všechny stránky, prošel jsem to za vás a vybral tituly, které mi přijdou zajímavé. Málo jich není. P.S.: Vynechávám "slavné zrušené hry", jako Duke Nukem Forever, Shenmue pro Saturn, Thrill Kill, Into the Shadows, Warcraft Adventures nebo Starcraft Ghost. Spíš vybírám z obsáhlého seznamu perličky, co mne zaujaly. P.S.: Vynechávám "slavné zrušené hry", jako Duke Nukem Forever, Shenmue pro Saturn, Thrill Kill, Into the Shadows, Warcraft Adventures nebo Starcraft Ghost. Spíš vybírám z obsáhlého seznamu perličky, co mne zaujaly. 23. 9. 2011 Herní soundtracky Jsem hudebně tuze nevzdělán. Pokud se podíváte do mého playlistu, opakují se tam de facto jen čtyři skupiny pořád dokola (obvykle teda všechna alba) a sice Pražský Výběr, Queen (anglická varianta Pražského Výběru), Prodigy a Chemical Brothers. Prakticky jiné kapely neposlouchám. Nezávisle na tom mám ale rád samozřejmě soundtracky, primárně z her. Z gustem poslouchám amigácké MODy, líbí se mi některé kreace ze ZX Spectra, ale z osmibitové éry je to Commodore 64 a jeho SIDy, samozřejmě. V modernější PC éře jsem došel k tomu, že MIDI nejde prakticky poslouchat (jsou výjimky, jako třeba Dungeon Master 2) a CD soundtracky, tedy již "normální audio", mají příliš "filmovou" atmosféru - vytratil se z toho ten aspekt počítačem generovaného zvuku. Ale i takovou hudbu rád poslouchám. Dneska je to naštěstí snadné, stačí chvilka strávená na internetu a člověk je samý soundtrack. Ale jelikož se prohrabávám archivem, narazil jsem na úsměvnou vzpomínku na polovinu devadesátých let, o kterou bych se rád podělil. 20. 9. 2011 Chucpe 3.72 Nikdy jsem se moc nevyznal v právních ujednáních. Je to na jednu stranu moje blbost, že jsem líný pročítat desítky stránek nějakého EULA ujednání. Na stranu druhou často dojdeme k tomu, že mnohá tato obecná ujednání jsou v přímém rozporu se zákony země, kde přebýváme, což vylučuje aplikovatelnost. Zkrátka je to právnické mumbo-jumbo, které si nevšímáme, jelikož nám v praxi "stejně nic nehrozí". Bohužel, občas padne kosa na kámen a tak jsme svědky právních kliček, jako třeba "žádná odpověď na nabídku znamená, že zákazník souhlasí s využitím nabídky", jak jsme byli svědky praktiky některých telefonních operátorů. Anebo se někomu podaří proniknout skrz nevalné zabezpečení databáze a vytáhne relativně citlivá data zákazníků, které se pak objeví volně dostupná ke stažení. Jsou to velice smutné věci a něco by se s nimi mělo dělat. Jednak by se měla změnit legislativa a všeobecná ujednání. Druhak by se mělo změnit zabezpečení tak, aby průnik do databáze nebyl tak snadný. To dává smysl. V případě SONY si to dovolili svobodně pochopit po svém. 19. 9. 2011 Dead Island - první dojmy Nikdo to nečekal a ona je to časovaná bomba. Všechna velká studia se těší na novou generaci hardwaru, aby konečně mohli začít dělat ty slibované velké hry v otevřených prostorech, sandboxy a tak dále. Posledních deset let slyšíme tyhle kecy dokola. Přitom všichni vidíme, že obří hry vznikají. Ono to jde, když se chce. Umí to Rockstar, umí to Bethesda. A umí to ještě malé polské studio, živené pšeničnými klíčky. Dead Island, navazujíce technologickou kvalitou na Call of Juarez 2 (Chrome 5), předčil nejen očekávání kritiky, ale i moje osobní. Přece jenom - Call of Juarez 2 byla velice dobře zvládnutá a povedená střílečka, leč pořád tak trochu v tunelu, kde výlet do otevřené krajiny byl jen kulisou. Nyní máme hru, která nabízí otevřený prostor bez omezení, haldu úkolů, proměnlivé prostředí a tuny kvalitní zábavy. "Blbí pšonci" strčili do kapsy většinou současné herní produkce "jen tak". Jak je 1000 to možné? Deus Ex 3: Human Revolution Už se trochu usadil prach a tak jsem měl čas v klidu hru dorazit do jehoho z vítězných konců, abych si v hlav 1000 urovnal, co se mi hře líbí a co naopak ne. Pokud vás nebaví dlouhé čtení, tak stručná verze je pžibližně tato: "Jde o důstojné pokračování, restart se povedl, na původní hru to vysloveně nemá, ale další díl očekávám s nadšením". A nyní ta dlouhá verze. 15. 9. 2011 Bard's Tale Při hledání vhodných témat jsem se zaměřil na kompletaci starých RPG her a to převážně z hlediska příběhu a z hlediska ilustrace vývoje. Zatímco jsem záměrně vypustil veškeré hry SSI a vůbec ze světa Forgotten Realms, Dragonlance či obecně Dungeons & Dragons, zůstala mi tady nejméně jedna menší série, historicky poměrně významná, ale hráči pokud vím zapomenutá. Na rozdíl od série Ultima nebo Wizardry se nedočkala tak prudkého vývoje, jelikož jsou k dispozici jenom tři díly. Když ale naznačím, že zde existuje velice úzká vazba na obě zmíněné série, dále relativně úzká vazba na slavný dungeon crawler Black Crypt, odkazy fanoušků v jednadvacátém století a také oficiální editor na levely, tak musí být jasné, že na Bard's Tale "něco" je. (Pouhých 13 normostran). 13. 9. 2011 Boom Blox Bash Party Když se řekne Steven Spielberg, vybavím si filmy jako Duel, Čelisti, Jurský Park, Goonies, E.T. a asi mnoho dalších. Když se řekne Steven Spielber a počítačové hry, vybavím si The Dig, Indiana Jones and Fate of Atlantis a E.T. pro Atari 2600. To je celkem slušná práce. A nyní se mi dostala do rukou hra, která se pyšní jménem tohoto filmového génia na svém obalu. Copak to asi bude? Dobrodružná adventura? Akční střílečka? Interaktivní film? Kdepak. Jde o akční puzzle party hříčku. Ach jo, už zase? 12. 9. 2011 Syndicate po letech - podruhé Tak se nám po pečlivě naplánovaném úniku informací dostala na povrch skvělá zpráva. Electronic Arts hodlají obnovit značku Syndicate a podle zlomku dostupných informací to nevypadá věru nejhůře. Kooperace pro čtyři hráče, čipová totalita, kybernetická těla, neomezené zněužívání zákonů a dokonce devět misí z původní hry? Navíc dle pár dostupných obrázků v nízkém rozlišení se zdá, že by se autorům mohlo podařit zachytit tu správně depresivní atmosféru budoucnosti, aniž by to nutně muselo vypadat otřepaně. Cynik ve mně si neodpustí poznámku, že opět půjde o lineární střílečku v tunelu, která jen těží z původní licence (těžko ale říci, zda po osmnácti, respektive patnácti letech existuje dostatečně silná fandovská základna na to, aby se oživení takové série vyplatilo. To bych spíše vsadil na Syste 1000 m Shock, mezi námi). Dejme ale skepsi stranou. Jak by se mi líbilo zpracovat Syndicate po letech jsem již jednou naznačil - před dvěma lety. Od té doby uplynulo dost vody a dost her. Jak se dívat na Syndicate nyní, když víme, že dostane slušivý kabát first person střílečky? 6. 9. 2011 Metroid Metroid. "Odvrácená tvář Zeldy". Jedna z největších značek, jakou Nintendo disponuje. A kterou v současné době můžeme přirovnat k vzorům unikátního gamedesignu. Metroid. Hra pro NES z roku 1986, která zásadně redefinovala další platformové hry dané doby a která má dodnes co říci. Inspirace, na kterou se nezapomíná. NES. Konzole, kterou disponuji a která dala světu jedny z nejzásadnějších her historie. Tady končí diskuze, všichni musíme sklonit hlavy, abychom unesli tu záři, kterou se NES a jeho hry jenom třpytí, bez známky stárnutí či zrnek prachu. Povstaňte, Metroid se Samus Aran přicházejí! Metal Mutant V ďalekej budúcnosti je už ľudstvo takmer vyhynuté, všetko zabrali stroje. Planéta Kronox ukrýva robotí komplex pod vládou kybernetického pána menom Arod7. Tento ukrutný tyran si plánuje podmaniť celý vesmír a zvyšok ľudstva. To sa však nesmie stať a preto rebeli skonštruujú toho najefektívnejšieho a najsmrtiacejšieho robota aký kedy existoval. Jeho meno znie Metal Mutant. Ten je poslednou nádejou na prežitie ľudstva a ukončenie hrôzovlády Arod7. Úlohou železného mutanta bude nájsť robotie mesto, lokalizovať ukrutného Arod7 a zničiť ho raz a navždy. 5. 9. 2011 Wasted Dreams Amiga je naše láska, o tom se nemusíme bavit dokola. Avšak my otrlejší moc dobře víme, že Amiga byla často také platformou pro druhořadé hry či podřadné. A toto stigma v jistém smyslu nevyčpělo dodnes. Například - pro OS4 existuje mutace Tower Defense za 20 EUR a pak hra s písmenky za 17 EUR. To je prosím pěkně sprosťárna. Ale i v minulosti jsme byli svědky násilné optimalizace jinak dobrých her pro Amigu 500 a jednotlačítkový joystick. Mnoho her tak na Amize vypadalo odporně a to i v době, kdy jsme již měli k dispozici slušný hardware. Podívejte se na hry kolem roku 1994. Absolutně nikam se neposunuly. Není divu, že jako platforma Amiga chcípla. Mezi podřadnými střílečkami a hopsačkami pak (komerčně) zapadly hry jako Alien Breed 3D 2, Worms Director's Cut, Oscar a mnoho dalších. Amiga CD32 to spíše potvrdila. Jedna z těchto postižených her je právě titul Wasted Dreams. 1. 9. 2011 Hra Měsíce: Flashback Je až k nevíře, jak moc je tato hra opomíjená. Jasně, její remake se vyskytl snad na vše 1000 ch platformách, homebrewem počínaje a iPhonem konče. Ale kolik z vás hru pak dohrálo? Nedá se svítit, toto neoficiální pokračování Another Worldu má v síni slávy místo zajištěné, i když hru dorazilo celkem málo hráčů. Deus Ex 3: Human Revolution - první dojmy Deus Ex 3 se po první recenzích setkal téměř až s neuvěřitelným úspěchem. Recenzenti nešetří superlativy, hráči radostně blekotají. Eidos Montreal se podařil takřka husarský kousek. Správně načasovat vydání do roku remaků a populárních restartů, správně odhadnout míru staromilectví a inovátorství. A navíc musíme přičíst i cenu za statečnost, že se po tolika letech někdo pustil do zpracování takové legendy, jakou Deus Ex bezesporu je. I kdyby Deus Ex 3 byla byť jen lehce nadprůměrná hra, tak by sklidila úspěch. A ona navíc není jen lehce nadprůměrná, což je jedním slovem bomba. Jenže - můžeme skutečně upřímně tento titul hodnotit? Ať už se na hru díváme optikou prvních dvou dílů, ať už se na hru díváme optikou současných her a konkurence, někde je ta hranice, kdy musíme přestat skákat radostí "máme další Deus Ex" a podívat se na hru z příma. Dosáhla na svůj vzor? Předběhla ho? Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: Eugen Jegorov, někdy též Evžen Jegorov (9. října 1937 Praha – 28. prosince 1992 Praha), byl český jazzový hudebník (saxofonista a klarinetista) a herec. Role Zločin v šantánu (1968) Skřivánci na niti (1969) Šest černých dívek aneb Proč zmizel Zajíc? (1969) Nevěsta (1970) Homolka a tobolka (1972) (Burda) Pan Tau (1972) Byli jednou dva písaři (1973) Na samotě u lesa (1976) (myslivec) Arabela (1979) TV Útěky domu (1980) Pátek není svátek (1980) Lucie, postrach ulice (1980) TV (montér) Řetěz (1981) (Mikeš) Matěji, proč tě holky nechtějí? (1981) (Cupal) Návštěvníci (1983) TV (Karel Bernau) Slavnosti sněženek (1983) (drogista) Cesta kolem mé hlavy (1984) (Vencl) Vesničko má středisková (1985) (hrobník a kameník Brož) Slavné historky zbojnické (1986) Blázni a děvčatka (1988) Chobotnice z II. patra (1988) Panoptikum města pražského (1989/1991) Nemocný bílý slon (1989) Křížová vazba (1990) O zapomnětlivém černokněžníkovi (1991) Dobrodružství kriminalistiky (1991) Digitální čas (1991) Jonáš, Melichárková a pavilon (1991) Klauni a vlastenci (1991) Správná šestka (1992) (mini) Hříchy pro pátera Knoxe (1992) Kačenka a zase strašidla (posmrtně) O zvířatech a lidech (posmrtně) Související články Seznam českých hudebníků Externí odkazy Čeští herci Čeští saxofonisté Čeští klarinetisté Narození v Praze Narození v roce 1937 Narození 9. října Úmrtí v roce 1992 Úmrtí 28. prosince Úmrtí v Praze Pohřbení na Olšanech Muži


Pane doktore ,mám RS a vý...