Je to bomba. Předchozí díly (vyjma podělané DS koverze) patří na všech platformách (což teda je Playstation 2 a PSP v tomto případě) mezi mé nejoblíbenější arcade závodní hry. Ačkoliv mnozí nemají ten samý názor, nejvíce si ulítávám na Burnout Revenge a to hlavně díky implementované jaderné bombě v autě a díky opravdu zábavným destrukčním režimům "udělej co největší bouračku". Díky tomu mi ostatní díly (kde navíc obvykle není možné bezúhonně bourat do aut zezadu, což je právě charakteristický znak Revenge) sice udělaly radost, ale neporovnatelně menší. Ovšem Paradise slibovalo trochu jiný zážitek, čehož byla demoverze důkazem. Necelé 3,5 GB staženo, nainstalováno, jdeme do hry. Je to bomba. Nemůžu si pomoci. Nejlepší vlastností hry je bezesporu otevřené město s přilehlým okolím. Jeho velikost je asi tak polovina Liberty City z GTA4 s tím rozdílem, že nemůžeme jezdit kde se nám zlíbí, ale jsme pevně omezeni hranicemi silnic - byť lesních stezek. U tohoto typu závodní hry je to v pořádku. Město je opravdu důmyslně vymyšlené, plné tajných zkratek a skoků, které na sebe navazují naprosto plynule. Díky tomu, že jsou k dispozici jenom silnice, je možné rozdělit město na mnoho úseků, kde se můžeme realizovat. Celá hra je totiž rozdělena na tři "režimy". Mimo závod, v závodě a online. Pokud jste mimo závod nebo online, tak se vám počítají časy, za jak dlouho jste přejeli nějaký úsek. Nedostanete žádnou medajli nic, ale čas se zaznamená. A stejně tak - lidé online mají svoje časy, které se k vám uploadnou. Takže když pak později jedete jenom sami, vjedete do jednoho z mnoha úseků, naskočí vám nahoře časomíra se jménem rekordmana. V tom výsledku - i když "nemáte nic na práci", můžete si dát rychlý závod proti času vašich kamarádů či soupeřů. Takže v tom výsledku vlastně neexistuje okamžik, kdy "nemáte nic na práci". V Burnout Paradise je pořád co dělat. Na každé křižovatce je schovaný jedna soutěž či závod, což je výběr ze čtyř typů závodů na různých tratích, kdy nemusíte zdaleka nutně dodržovat jedinou cestu k cíli - hra naopak sama vybízí k hledání zkratek, což je při pozdějších licencích, tedy obtížnostech, zatraceně nutné. Krom klasické jízdy zde jsou kaskadérské výkony, časovky, mega skoky a podobně. K dispozici je 75 vozů, které se dělí do několika kategorií, ze kterých vyplývá styl jízdy. Kaskadérské auto získává nitro za skoky a smyky, těžkotonážní "bojové" vozy získávají nitro za destrukci okolí a podobně. Nezávisl 1000 e na tomto všem si můžeme město projíždět i na motorkách, což je dost odlišný zážitek, i když reálných možností, jak s motorkami závodit je poměrně málo, jde jenom o doplněk, který ovšem není k zahození. Nová verze Burnoutů má také systém trofejí. Abych se přiznal, nikdy jsem pořádně nepochopil, z čeho jsou majitelé XBOXů tak vyplesklí, že jim hra dává bodíky za to, jak hru hrají. Super Stardust HD mne nepřesvědčil, ale u Burnout Paradise jsem tomu přišel na chuť. Samozřejmě, že každá hra má nějaký systém, jak rozdělit výkony jednotlivých hráčů, ale jsou to pořád věci integrované do hry. Když se tedy objevil nápis "Získal jsi trofej za vítězství v online závodě", srdce mi radostí poskočilo. Neví to jenom hra, ví to celá konzole a tím pádem to vědí i lidé, co mám ve friend listu. Trofeje člověk získává za mnoho úkonů a samozřejmě si můžeme v rámci hry zjistit, jaké trofeje nám chybí a na co se tedy soustředit. Je to velice příjemná motivace, jak hru zlepšovat a zkoumat. Zmlsán z GTA4 si ale musím postěžovat, že mi ve hře chybí propracovanější GPS (její současná podoba plní jen základní účel), ale hlavně mi ve hře chybí lidé. Ne snad, že by museli nutně chodit na ulicích, ale v automobilech by být mohli. Nechci mít z Burnoutu Carmageddon, ale pohled do prázdných vozů mi přivádí myšlenky na město duchů, které ovládá moderátor z rádia (k němu se ještě vrátím). O to více trapně působí, když se vysekáte na motorce, kde při samotném záběru zmizí řidič. Také kamera mohla být vylepšená a nastavitelná. Při externím pohledu mi samotné vozidlo chtě nechtě blokuje výhled přesně v bodě, který je kritický pro viditelnost do dálky. Při pohledu z vozu je kamera zase příliš nízko. Uvítal bych možnost si kameru libovolně nastavit, třeba maličko doprava, abych vždy viděl přes auto - nebo alespoň trochu nahoru by stačilo. Ovládání je příjemně citlivé, ale mít plyn a brzdu na L2 R2 je v této hře mnohem větší problém, než třeba u GTA4. Křečovité a neustálé držení plynu mi přivedlo zpátky "old Nintendo wound", bolí mne celá pravá ruka jako prase. A trochu svobodnější jízda mimo silnice, projet se z legrace mezi stromkama, byl by to problém? Vibrace Dual Shocku 3 nepodporujeme? Hra dvou hráčů na jedné konzoli je skryta kde? Možnost dělání screenshotů by také potěšila nebo alespoň replaye. A proč musím vždycky dojet na místo závodu, když jej mám na mapě - dost by se to urychlilo... No dobře, ono to jsou drobnosti v podstatě, ale všimnul jsem si toho, že mi to trochu vadí. Sing 1000 leplyer je dobře zvládnutý. Získávání aut je dané vítězstvím v závodech, ziskem licencí, ale také se občas auta objevují okolo vás na silnici a poznáte, že nejde o běžné vozidlo - takže jej začnete honit a když ho sejmete, přibude vám v garáži. Herní režimy pak pokrývají v podstatě vše podstatné. Jak jsem se na začátku zmínil o Revenge - hromadnobouračkový režim jako takový tady skutečně chybí, ale je částečně integrován do některých závodů. Po té, co se vysekáte, můžete vrak ve vzduchu ovládat ve zpomaleném čase a destrukcí vozů (které jsou opatřeny cenovkami) nahánět co nejvyšší score. Sice to není úplně ono, ale je to bez otravného loadingu ;). Opravdový potlesk si ale zaslouží bravurně zvládnutý online multiplayer. Okamžitě jsme online (perfektní efekt změny času a počasí mimochodem, jako v National Biographic) a máme k dispozici mraky režimů, misí a samozřejmě trofejí. Jistě, kvalita hry se odvíjí od kvality hráčů, narazil jsem na neschopné čuráky (pardon), kteří si auta pletli s Doomem a neustále do všech bourali a hromadné soutežě s přehledem ignorovali, ale ten potenciál je úžasnej. Bude to chtít prostě přesvědčit kamarády, aby si hru také koupili, no. Pak to bude ještě lepší. Ale ono i to hromadné bourání mělo něco do sebe. Rychlost, přehlednost, málo lagů a snadnost vniknutí do online režimu mne opravdu fascinuje, už dlouho jsem neviděl něco takto zvládnuté. Technické zpracování je jedním slovem super. Fyzikální engine je zábavně nerealistický, detailnost města a okolí je až překvapující, auta bezchybně zvládnutá a "mačkatelná". Je fakt, že ničitelnost prostředí je dost omezená, klasické lampy, odpadkové koše, sem tam nějaké ploty, hra postrádá nějakou hlubší integraci fyziky, která vyplývá také z pevného omezení města na tratě, ale opticky hra vypadá opravdu skvěle, až dechberoucně. Přítom jsem jen párkrát pozoroval pokles framerate a asi jen jednou jsem viděl, že doskočily textury. Netvrdím, že jde o nějakou nejlépe vypadající hru všech dob, ale na druhou stranu mne to donutilo vydechnout. Design na jedničku. Ruku v ruce jde i skvělý soundtrack, který si v jukeboxu můžeme nastavit, jaká asi z šedesáti skladeb bude kdy hrát. A právě v tomto ingame rádiu je jediná živá bytost (ale vzhledem ke generičnosti hlášek jde možná opravdu o robota!), hlasatel. Ten vtipně komentuje některé naše konání a když se flákáme, tak připomíná, co všechno bychom mohli jít dělat, než se bezcílně motat po ulicích. Další bod k dobru, atmosféru má hra díky zvládnuté technologii opravdu výbornou. Ale ty lidi mohli být alespoň na benzínkách a tak... no nic. Hra vyjde brzy ve stejné verzi také pro PC, takže se máte na co těšit. Za sebe musím říct, že těch 6 hodin opravdu intenzivní a neutuchající zábavy vyneslo tuto hru v mých očích velice blízko absolutnímu vrcholu, až mne to překvapilo. Sám to vidím minimálně na 30+ hodin dobré zábavy, což si zaslouží investici. B 1000 ěhem hodiny ovládnete základy a pak už to jde strmě nahoru. Teď mám v garáži asi patnáct aut a už se těším, až zaútočím na příčky nejvyšší. Uvidíme se online! První dojmy: 9/10.


Články o Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept - Receptnajidlo.cz Články o Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept Články o Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept pro Vaší inspiraci nejen v kuchyni. Chcete-li se o Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept dozvědět více, přečtěte si články, jejichž hlavním tématem je Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept. Přejeme zajímavé čtení! Najít recepty, články a fotografie podobné Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept recepty, články a fotky Podívejte se v galerii na Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept fotky Když nikde, tak na internetu budou Jídlo jednohubky na oslavu z bagety recept recepty pečené plecko


source: wikipedia

text: Přímka je jednorozměrný základní geometrický útvar. Lze ji popsat jako nekonečně tenkou, dvoustranně nekonečně dlouhou, dokonale rovnou křivku (pojem křivka v matematice zahrnuje i „rovné křivky“), tedy křivku s nekonečně velkým poloměrem zakřivení. V euklidovské geometrii pro každé dva body existuje právě jedna přímka, která oběma prochází. Tato přímka obsahuje nejkratší spojnici mezi dotyčnými body, úsečku z jednoho bodu do druhého. Z fyzikálního hlediska je přímka trajektorie fotonu neovlivněného gravitací. Speciální případ přímky je osa. Znázornění a značení Přímka se znázorňuje rovnou čarou, označuje se malým písmenem, např. . Přímka procházející dvěma body bývá také značena . Znázornění: Algebraický zápis Přímku v rovině lze algebraicky popsat pomocí lineárních rovnic nebo lineárních funkcí. Tento intuitivní koncept přímky lze formalizovat několika způsoby. Jestliže je geometrie postavena axiomaticky (jako v Eukleidových Základech a později ve Foundations of Geometry Davida Hilberta), potom přímky nejsou vůbec definovány, nýbrž axiomaticky charakterizovány svými vlastnostmi. „Vše, co splňuje axiomy pro přímku, je přímka.“ Zatímco Eukleidés definoval přímku jako „délku bez šířky“, ve svých pozdějších vývodech tuto mlhavou definici nepoužíval. V eukleidovském prostoru Rn (a analogicky ve všech ostatních vektorových prostorech) definujeme přímku L jako podmnožinu ve tvaru kde a a b jsou vektory v Rn a b je nenulové. Vektor b udává směr přímky a a je bod na přímce. Tutéž přímku lze definovat pomocí různých kombinací a a b. Rovinná přímka V R2 je každá přímka L popsaná lineární rovnicí, která může být zadána v různých tvarech. Směrnicová rovnice přímky Směrnicová rovnice přímky má tvar , kde je tzv. směrnice přímky, přičemž je orientovaný úhel s vrcholem v průsečíku přímky a první souřadnicové osy, jehož rameny jsou (kladně orientovaná) první osa souřadnicové soustavy a přímka, a je tzv. úsek (vytnutý přímkou) na ose , což je druhá souřadnice průsečíku přímky s osou . Pro představuje rovnice přímky rostoucí funkci, pro jde o funkci klesající. Pro je přímka rovnoběžná s osou . Je-li , pak přímka prochází počátkem . Přímku rovnoběžnou s osou nelze směrnicovou rovnicí vyjádřit. Úseková rovnice přímky Úseková rovnice přímky má tvar , kde je úsek (vytnutý přímkou) na ose a je úsek (vytnutý přímkou) na ose . Přímku rovnoběžnou s osou nebo nelze úsekovou rovnicí vyjádřit. Normálová rovnice přímky Normálovou rovnici přímky lze zapsat ve tvaru , kde představuje vzdálenost počátku soustavy souřadnic od přímky a je velikost orientovaného úhlu, jehož rameno je první kladná poloosa souřadné soustavy a druhé rameno je polopřímka s počátkem v vedená kolmo k přímce. Členy a představují složky jednotkového vektoru kolmého k přímce. Obecná rovnice přímky Obecná rovnice přímky v rovině je speciálním případem obecné rovnice nadroviny a má tvar , kde jsou konstanty, přičemž nebo . Pro je přímka rovnoběžná s osou , pro je přímka rovnoběžná s osou . Pro prochází přímka počátkem. Porovnáním obecné a normálové rovnice lze určit význam konstant . Konstanty určují vektor , který je kolmý k přímce. Parametr pak souvisí se vzdáleností přímky od počátku souřadné soustavy. Obecnou rovnici přímky lze převést na rovnici směrnicovou, pokud zavedeme , pro . Zavedeme-li , pro , pak můžeme obecnou rovnici převést na úsekový tvar. Převedením obecné rovnice přímky do normálového tvaru získáme normálovou rovnici přímky ve tvaru Důležité vlastnosti takto definovaných přímek jsou jejich sklon, průsečík s osou x a průsečík s osou y. Excentricita přímky je nekonečno. Parametrické vyjádření přímky Parametrické vyjádření přímky je definováno vztahem: a v rovině je tedy dáno rovnicemi kde je libovolný bod přímky, jsou konstanty určující směrnici přímky, tedy vektor je směrovým vektorem přímky a je proměnný parametr. Alespoň jedna z konstant musí být nenulová. Vektorová rovnice přímky Vektorová rovnice přímky má tvar kde je rádiusvektor procházející všemi body přímky, je rádiusvektor jednoho z bodů přímky, je vektor určující směr přímky a je proměnný parametr. Vektorový zápis tedy představuje přehlednější zápis parametrického tvaru rovnice přímky. Polární rovnice přímky V polárních souřadnicích lze přímku vyjádřit jako , kde je vzdálenost přímky od počátku a je velikost orientovaného úhlu s vrcholem v počátku, jehož první rameno tvoří polární osa a druhé rameno polopřímka kolmá k přímce s počátkem v O. Rovnice přímky určené bodem Rovnice přímky se směrnicí procházející bodem je Rovnice přímky procházející dvěma danými body a , kde , má tvar neboli Předchozí rovnice bývá také vyjadřována ve formě determinantu Tuto rovnici lze využít jako podmínku k určení, zda tři body leží na jedné přímce. Tyto body leží na jedné přímce, je-li splněna podmínka Prostorová přímka Přímkou v prostoru se nazývá množina bodů prostoru, které vyhovují rovnici přímky. Rovnici přímky v prostoru lze vyjádřit různými způsoby. Obecná rovnice přímky V R3 lze přímku L definovat jako průsečík dvou rovin, pomocí soustavy jejich lineárních rovnic: (definici je nutné rozšířit o podmínky pro koeficienty až , které zaručí, že roviny budou různoběžné). Přímka v prostoru je tedy řešením soustavy rovnic Ve speciálním případě vyjádříme přímku jako průsečík dvou rovin, z nichž každá je kolmá k některé souřadnicové rovině, např. pro roviny kolmé k a dostaneme Parametrické rovnice přímky Parametrické rovnice přímky v prostoru mají tvar kde je libovolný bod, kterým přímka prochází, jsou konstanty určující směrnici přímky a je parametr. Konstanty mohou být vyjádřeny prostřednictvím směrových úhlů jako Směrové úhly přitom splňují podmínku Rovnice přímky určené bodem Rovnici přímky procházející body lze zapsat jako Rovnici přímky procházející bodem se směrovými úhly lze zapsat jako Pokud místo směrových úhlů určíme směrnici přímky parametry , pak lze předchozí vztah přepsat jako Přímka ve vícerozměrném prostoru Přímku lze zavést také v n-rozměrném prostoru. Parametrické vyjádření Přímku v Rn lze také vyjádřit parametricky: přímka procházející bodem se směrovým vektorem je množina bodů , pro které existuje skalár k takový, že Vektorový tvar Místo předchozího parametrického vyjádření lze použít vektorový zápis Vzájemná poloha bodu a přímky Tři nebo více bodů, které leží na téže přímce, se nazývají kolineární. Leží-li tři (různé) body na jedné přímce, pak vždy leží právě jeden z nich mezi ostatními dvěma. Leží-li bod mezi body a , pak bod označíme jako vnitřní bod úsečky . Bod ležící na přímce ji dělí na dvě polopřímky. Je-li bod vnitřním bodem jedné z polopřímek, pak pro tuto polopřímku užíváme značení . Opačnou polopřímku k polopřímce značíme . Vzájemná poloha přímek Dvě různé přímky ležící v téže rovině mohou být buď rovnoběžné a nemít žádný společný bod (v eukleidovském prostoru se protínají v nekonečnu), nebo různoběžné a protnout se v právě jednom bodě, průsečíku. Dvě roviny se protínají v nejvýše v jedné přímce, průsečnici. Ve vícerozměrných prostorech ale nemusí ani být rovnoběžné, ani se protínat, a říká se jim mimoběžky. Pokud jsou si obě přímky rovny, pak říkáme, že jde o přímky splývající (totožné). Přímku různoběžnou s rovnoběžkami označujeme jako příčku rovnoběžek . Průnik dvou polopřímek a se nazývá úsečkou a značí . Některé důležité přímky asymptota – přímka, ke které se limitně blíží daná křivka, zejména graf funkce, pro nezávisle proměnnou rostoucí nade všechny meze, číselná osa – přímka s reálnými čísly přiřazenými každému jejímu bodu, užívaná např. jako souřadná osa, osa rotace – přímka, kolem níž rotuje (otáčí se) dané těleso nebo vůči které provádíme matematické otáčení tělesa, osa symetrie – přímka, ke které lze zrcadlově obrátit geometrický útvar a dostat tak útvar totožný, Eulerova přímka, Simsonova přímka, tečna – přímka dotýkající se křivky nebo plochy, prochází průběžným bodem (bodem dotyku) křivky (plochy) jednostranně, neprotíná ji v něm, normála – kolmice k tečně v bodě dotyku křivky, laicky „kolmice ke křivce“, kolmice – přímka pravoúhle skloněná k dané přímce nebo rovině, těžnice – přímka procházející vrcholem trojúhelníku a středem protilehlé strany, půlící jeho plochu. Odkazy Literatura Marcela Palková a kolektiv: Průvodce matematikou 2, Didaktis, Brno 2007, , str. 8-9 Šárka Voráčová a kolektiv: Atlas geometrie – Geometrie krásná a užitečná, Academia, Praha 2012, , str. 12 Související články Základní geometrické útvary Lineární geometrické útvary Vzájemná poloha přímky a kružnice Výpočet průsečíku křivek Externí odkazy Geometrie Geometrické útvary Rovinné geometrické útvary Rovinné křivky


Dobrý den,stavá se mi že mně začne bolet tluste střevo...


13. 12. 2010 Donkey Kong Country Returns Není tajemstvím, že designéři Nintenda jsou experti na oprašování starých nápadů a jejich podávání tak, že nikdo nemůže říct ani popel. Skoro pokaždé, když dostanu do ruky nějakou novou hru, která jakoby z oka vypadla hře minulé, tak si podvědomě říkám: "Už zase? Jak dlouho si myslí, že jim to bude vycházet?". A najednou jsou dvě hodiny hluboko v noci a mně v hlavě zní, že bych měl jít spát, že ten level dohraju zítra s čistou hlavou, jelikož jsem ztratil už dost životů. To si opakuji ještě tak hodinu, někdy dvě. Těžko říct, čím to přesně je. Hopsačky, jeden z nejstarších a nejprovařenějších žánrů historie, se zdá být vyčerpán. Zásadní inovace přišla v polovině devadesátých let, kdy jsme se dočkali 3D hopsaček, ale to už jsme prakticky opustili žánr. Je možné na základní 2D premise něco změnit? Myslím, že ne - považuji ji za evolučně dokonalou. Inovace je možná pouze v detailech. Je to případ Maria, Samus a nyní i Donkey Konga. Stojí za to kupovat novou hru, protože má "nové detaily"? Odpověď zní: ano. Hlad po 2D hopsačkách je neuvěřitelný. Ať už je to nostalgie, ať už je to skutečná láska, ať už je to sázka na marketignovou jistotu - 2D hopsačky jsou žádané svým publikem a Nintendo si toho je vědomo. Tím se ale dostává do nelehké situace - hráči skutečně chtějí klasiku, ale totální kopie neprojde. Chtějí jistou dávku inovace, ale bavit se jak za starých časů. Chtějí starou hru v novém kabátě, ale musí být vlastně nová a vypadat, jako ve starém kabátě. Naštěstí 1000 tohle Nintendo umí perfektně, i když sám nerozumím, jak to dělá. Donkey Kong Country Returns je podobný případ hry, jako nový Goldeneye, New Super Mario Bros. a Metroid Other M. V zásadě je to remake, ale nejde o recyklát 1:1, téměř jde o pokračování. Dívá se na problém hry staromileckou optikou, ale ve skutečnosti dostáváme novou hru s mnoha zaběhnutými principy. Chápu to tak, že měnit něco na dokonalém žánru by znamenalo vždy jen krok zpět. Neočekávajte tedy skok, jako udělal Mario při vstupu do 3D (či ještě lépe - vstupu do "Galaxy režimu"). Je to "jen" nové Country. A povedlo se. Ovládání je realizované pomocí dvou tlačítek a pak škubnutím ovladače. Přestože je ovládací schéma velice jednoduché, nabízí dostatečnou variabilitu k tomu, abychom mohli s naším opičákem skákat, tlouct do země, házet předměty, foukat, šplhat a metat kotrmelce. Hlavní věcí je samozřejmě leveldesign, který těchto prvků využívá. A tady jsem se dočkal naprosto vybroušeného diamantu. Celá hra má perfektně vybalancovanou obtížnost. V rámci jednoho světa se naučíme používat jeden-dva prvky, které postupně gradují na záludnosti. Chvílemi jsem nadával sprostě jak křeček, jelikož vyžadovaný perfekcionismus v časování skoků je nesmlouvavý. Na druhou stranu mi tím hra dávala signál, už bude brzy konec levelu. Popsat na příkladech desítky detailů, které dělají z obyčejné hopsačky "must have" záležitost není snadné. Nejlepší je podívat se na několik levelů z poloviny hry a pokusit se si představit, jak to všechno ovládat dvěma tlačítky. Jeden level nás honí žraví mravenci a to poměrně hustým tempem. Postupně sžírají celý level a my jen utíkáme z leva do prava. Průchod levelem je nelineární a jak to tak chodí - jde pokaždé o sérii pečlivě časovaných skoků. Pomocí kotrmelce dokáže Kong zásadně prodloužit dráhu doskoku - ale to není nutně žádoucí - prudký náraz do zdi v případě, že skočíme moc daleko, nás naopak zbrzdí. Stačí udělat dvě chyby tohoto rázu a končíme. Učení se levelu, který nezabere dohromady více, než minutu času, je tak záležitostí i na půl hodiny. Co minuta, to život dolů. Anebo jiná příhoda - běžíme po útesu, na který se železnou pravidelností dopadá přílivová vlna, která je pro Konga smrtící. Musíme přebíhat mezi kusy skal, které nás kryjí. V rámci této taškařice se na nás vydávají i nepřátelé, které sice není problém zlikvidovat pouhým skokem na hlavu, jenže tento skok nás vynese vysoko nad krycí skálu a tím pádem nás smete vlna. Anebo jiná příhoda - jízda na důlním vozíku uvnitř obřího vejce (!). Vejce se kutálí, my jsme uvnitř a jak se postupně skořápka děraví, musíme přeskakovat vzniklé díry. Ke konci levelu je ze skořápky řešeto a skáčeme jak fretky a musíme dávat pozor, protože dírami občas přicházejí nepřátelé či vykukují krápníky. Takhle bych mohl pokračovat skutečně dlouho, protože snad každý druhý level obsahuje nějakou zapamatováníhodnou pointu. Proto mne hra nemohla pustit, byl jsem velice zvědavý, co si na mne autoři dál připravili. A součet těchto inovací dělá z Donkey Kong Country Returns hru, která by neměla majitelům Wii chybět. Stejně, jako jim nechyběla na žádné z minulé generace Nintendo konzolí. Samozřejmě - máme k dispozici hromady tajných míst, levelů, bonusů, nedostupných předmětů - i když samotná hra nepřekračuje pro základní dohrání dvou délkou hranici deseti hodin nějak zásadně, motivace k opakovanému hraní tady je. Design levelů mne dostal natolik, že jsem mnohdy po dohrání opakoval průchod ještě třikrát, jenom abych se nabažil scenerie a prožitku. Moc se mi také líbí některé lokace skrytých prvků - jsou dost často vlevo od startovní obrazovky, kam se hráči obvykle nedívají. Člověk 1000 si udělá návyk hned z počátku chodit vlevo... ale ouha, už v druhém světě jsme nachytáni na švestkách, jelikož vlevo je hned jáma. Nechybí ani hra dvou hráčů, ale upřímně mi nepřišlo, že by na to byla hra stavěná. Trochu mi chybí nějaké minihry, kde by se dalo hrát s "ukazovátkem" nebo nějak zablbnout na večírku. I tak ale ve své kategorii nabízí nový Donkey Kong náruče zábavy pro jednoho hráče. Grafické a hudební zpracování je skvěle zvládnuté. Grafika je vyleštěná téměř na úroveň současných 3D animovaných filmů - modely postaviček jsou úžasné a prostředí tomu jen napomáhá. Jsou to také přechody mezi levely, které jsou velice vtipně vymyšleny - aneb "jak graficky zdůvodnit, že se jde z pláže do jeskyně". Práce s třetím rozměrem a kamerou zde není nadužívána, naopak hezky zvýrazňuje zajímavé lokace a nepůsobí nuceně. V tom výsledku je celý svět velice plastický, hmatatelný. A opět ty detaily - implementována je jednoduchá fyzika, takže při bušení do země, rozbíjení sudů či pouhém foukání do okvětních lístků kytek se okolo naší postavy adekvátně animují ostatní objekty, nepřátelé a podobně. Je to jenom grafický efekt, ale celkově to oživuje dění na obrazovce. Radost pohledět i poslouchat. Donkey Kong Country Returns je dobře zvládnutá hra. Nepřináší nic obzvlášť nového, ale rozhodně to nemá znamenat, že by to staré bylo nudné. Nintendo "prostě jen znova" dokázalo, že umí dělat skvěle hratelné hopsačky v novém kabátě. I když chápu případnou skepsi, která titul předchází (marketingově se Nintendo zrovna moc nepředvedlo), nezbývá než konstatovat, že máme na Wii další hru, pro kterou jsme si tuto konzoli pořizovali. Nabízí dostatečnou zábavu i výzvu, slušnou přidanou hodnotu proti klasice a vysokou produkční hodnotu. Koupí jsem neudělal chybu. Nemůžu ale přehlédnout fakt, že například Mario a Metroid dostali při svém remakování do vínku mnohem více. V závislosti na očekávání od hry se může vaše nadšení z Konga lišit. 7/10 v tomto případě znamená, že jde o velice dobrou hopsačku, ale se špičkovou konkurencí se opravdu nemůže měřit - přesto ji za sebe mohu s radostí doporučit. P.S.: Je docela pěkná sviňárna, že máme-li na zádech Diddy Konga, tak sice můžeme doskočit / doletět dále, ale v několika levelech je to naopak zásadní nevýhoda. Naštěstí zde máme možnost použít "Super Guide", která nám ukáže ideální průchod levelem. A čert ví, že jsem toho dvakrát s radostí využil! 1 komentář:


18. 8. 2014 Megaman Battle Network 2 Miluji, když moji kamarádi spadnou do finanční tísně a já od nich mohu s výhodou odkoupit herní zařízení. V roce 2002 jsem se tak stal majitelem GameBoy Advance SP i s hrstkou originálních her a podle očekávání - vše drží jak helvétská víra až dodneška. Že děkujeme, pane Drokk! Mít k platformě jen několik málo her má jednu nečekanou výhodu - hrateje do zemdlení to co máte. A přesně díky tomu jsem se dostal ke hře, o které bych za jiných okolností (čti: po pořízení warezítka F2Advance) ani neuvažoval. Megaman Battle Network je JRPG spinoff ke klasickému maskotu, známého především z Nintendích platforem, ale jeho autorem je Capcom. Druhý díl je také jedinou hrou z této subsérie, který jsem dohrál a když jsem nyní hru opět dostal do pracek, proč se o ní alespoň pár slovy nezmínit. Gravity Rush O Gravity Rush se obecně hovoří, jako o killer titulu pro Playstation Vita. Hned zkraje musím přitakat, že jde asi o nejzajímavější velkou hru pro tento systém. Hra se rozhodně snaží zaujmout tím, že je jiná, než ostatní hry. Má zvláštní atmosféru, mnohdy úžasné okamžiky a pěkné vizuální zpracování, plus povedená hudba. Proti tomu ale stojí velice plytký a primitivní soubojový systém, opravdu odpudivé dialogy a chvílemi skutečně nezvládnuté ovládání kamery. 14. 8. 2014 Headhunter Třicátého března 2001, pouhé tři roky po svém uvedení, ukončila Sega podporu své poslední a dle mého názoru své nejlepší konzole Dreamcast. Není tedy divu, že když na přelomu let 2001 a 2002 vychází poslední velkorozpočtová hra Headhunter, o které někteří hovořili jako o "MGS killer", nikdo o ní nemohl vědět. Pozdější vydání pro Playstation 2, kde se ve stejnou dobu objevil Metal Gear Solid 2, to opravdu zachránit nemohlo. Zapomenutá hra, která byla navíc vydaná POUZE v Evropě. Dámy a pánové, dovolte, abych vám představil jeden z nejambicióznějších titulů pro Dreamcast! 6. 8. 2014 Uncharted: Golden Abyss "Koukej, máme Uncharted do kapsy! Vita rulez!" To je jediný důvod, proč tato hra existuje - má jít o referenční titul pro Playstation Vita, který se nesnaží zaujmout hratelnosti nebo originalitou, ale těží jen ze svého grafického vzhledu a snaží se jakože prezentovat úžasné možnosti obou dotykových ploch. Obsah hry je ale směsicí toho nejhoršího klišé, kdy se zdá, že se frenčíza prostě zoufale (a možná předčasně) vyčerpala a neumí nabídnout nic jiného, než generické hlášky, generické hádanky, zrecyklovanou grafiku a konec konců i zrecyklovanou hratelnost. Navrch k tomu, dotykové elementy hratelnosti se smrskávají na šmrdlání po displayi, kterým děláme jakože děláme kopie reliéfů na papír pomocí uhlíku, což je něco, co se přestalo nosit před deseti lety s příchodem Nintenda DS. Je to prostě smutné, jak moc snahy bylo do této hry vloženo. Report z Amiga Old School Party 2014 To byla zase jízda. Tento rok se akce odehrála ve velice komorní atmosféře - ve špičce nás tam bylo dvanáct (a to včetně Jeníka, který ve Staré Škole bydlí), takže jsme si stihli všichni se všemi pokecat a pobavit se. Z těch jedenácti lidí bych rád vypíchl nově příchozí - například človíček Rohlík o Amize jen slyšel a (jak je běžné) domníval se, že jde o nějakou archaickou konzoli. Človíček ToSa zase přijel s tím, že se podívá na magory, mezi které před X lety patřil se svou Amigou 600 - a když jsem pak viděl jeho rozzářená očka, bylo mi jasné, že je potřeba předat genetický materiál Amigy dál. A víc a houšť! 1. 8. 2014 Guacamelee Co zaručeně zkazí jinak docela pěknou hru? Když je trestuhodně krátká. Skutečně - stanout po třech a půl hodinách tváří v tvář finálnímu bossovi, to není zrovna vizitka, kter 1000 ou by se hry mohly chlubit. O to je horší, že bez vysbírání všech bonusů se dočkáme jen smutného konce. Dalších tři a půl hodiny lze tedy se hrou v pohodě strávit, ale už je to jen taková pachuť. Při 1000 hlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: Instrumentální rock je podžánr hudebního stylu rock, ve kterém je kladen důraz zejména na použití hudebních nástrojů a zpěv zde není používán vůbec. Interpreti Liquid Tension Experiment Jaco Pastorius Joe Satriani Steve Vai Weather Report Slow Tension Booker T & The MGs The 440 Alliance Apocalyptica The Shadows V 7


sv. Terezie Redus Teresia Margarita Redus 7. března, připomínka Pocházela ze šlechtické rodiny. Na vychování byla u benediktinek a v 17 letech vstoupila do řádu bosých karmelitek. Byla laskavou pečovatelkou o nemocné. Vynikala jako apoštolka úcty k Ježíšovu Srdci. Její vnitřní život byl mimořádně hluboce kontemplativní a prožívala velké mystické milosti. Zemřela již ve 22 letech. VYSTUPŇOVÁNÍ LÁSKY Narodila se ve šlechtické rodině 15. 7. 1747 v Arezzu, v Itálii a byla pokřtěná Anna Marie. Již v dětství měla sklon k usebrané modlitbě. Vychovávána byla benediktinkami u sv. Apologie ve Florencii. Ráda se zaměřovala na eucharistickou i mariánskou zbožnost a její otec ji učil úctě k Nejsvětějšímu Srdci Ježíšovu. Ke konci pobytu u benediktinek nabyla přesvědčení, že je povolána do karmelitánského řádu. Vstoupila do něj 1. 9. 1764 a již 11. března následujícího roku měla obláčku a přijala jméno Terezie Markéta od Nejsvětějšího Srdce Ježíšova. Navenek byl její život velmi prostý, ale přitom vedla hluboce kontemplativní vnitřní život. Toužila přebývat v Ježíšově Srdci, chtěla se v něm uzavřít jako do svaté pouště, kde by žila jen Jemu; v Něm, s Ním a pro Něho, skrytým životem lásky a oběti. Její duchovní vůdce a zpovědník, P. Ildefons od sv. Aloisie, při procesu blahořečení uvedl, že "Terezie Redus nazírala na Nejsv. Srdce Ježíšovo jako na střed lásky, z něhož nás božské Slovo milovalo již v lůně Otcově po celou věčnost a kterou nám v čase zasloužilo, abychom měli účast na této lásce a mohli mu na zemi i v nebi lásku oplácet." V tom byl Tereziin program života. Při nazírání na skrytý život duše Ježíšovy docházela nejvyššího poznání přesvatého člověčenství Kristova a zakoušela tajemství lásky Nejsvětější Trojice. Svému duchovnímu vůdci pak prý byla schopna vyjadřovat nejvyšší věci tohoto božského tajemství, věčný vztah božských Osob mezi sebou. Chápala také, že jsme svatý Boží chrám (viz 1 Kor 3,17) a slova evangelia: "Království Boží je mezi Vámi" (Lk 17,21); dle některého překladu: "je ve vás". Jistě stojí zato, abychom s pomocí sv. Terezie Redus o tom rozjímali. V milosti nazírání zakoušela, že "Bůh je láska" (1 Jan 4,16). Zakoušela mystické proniknutí Ducha svatého do své duše a to v ní živilo intenzivní zbožnost k Němu. Její prosby se týkaly toho, aby v jejím srdci stále více rozněcoval a rozmnožoval lásku. Měla i velkou touhu přispívat modlitbou a obětí k dobru církve a duší. Prožila také nejbolestnější duchovní opuštěnost. Terezie Redus byla většinu života v klášteře ošetřovatelkou nemocných sester. Až do smrti byla v této službě vždy ochotná, milá a zapomínající na sebe. Vybírala si nejvíce únavné práce a přitom vždy byla usměvavá. Úcta k Srdci Ježíšovu chápaná jako splácení lásky láskou s hlubokým poznáním, že Bůh je Láska, způsobila, že se sama strávila láskou. Bůh, aby vystupňoval její dokonalost, dal jí pocítit svou božskou stravující lásku, žádaje od ní zpětnou odezvu lásky, ale přitom jí odňal vědomí toho, že ona ho miluje. Tak se stupňovala její touha po opětování lásky a pocit, že jí není schopna. Její zpovědník tuto její trýzeň lásky definoval coby smrtící bolest lásky. A byla to láska, která buď její smrt uspíšila nebo byla přímo její příčinou, i když je psáno, že její život ukončil zánět pobřišnice. Její tělo zůstalo po smrti s tajemnou krásou neporušené. Budu rozjímat o Božím působení v nás a o skutečnosti, že naše tělo je určeno za Boží chrám. Podle toho prožiji alespoň zbytek tohoto dne. Bože, Tys povolal svatou Terezii Redus, aby následovala Tvého Syna v jeho chudobě, pokoře a lásce; pomáhej i nám poznávat Tvoji lásku, abychom se jí pak nechali přetvářet a věrni Tvému volání šli cestou, kterou nám Kristus ukázal. Prosíme o to skrze Tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s Tebou v jednotě Ducha svatého žije a kraluje po všechny věky věků. Amen.


Griffin Technology Survivor iPhone 6 Plus / 6S Plus - extrémně odolný obal pro iPhone 6 Plus černý (MacZone.cz - eShop nejen pro Apple, iPod a iPhone | MacZone.cz) Vysoce odolné pouzdro pro Apple iPhone 6 Plus / 6S Plus - to je Griffin Survivor . Testováno v náročných podmínkách na odolnost proti dešti , sněhu, písku , nárazům, vibracím . Ideální pro outdoor , sporty , dovolené, práci v náročných klimatických podmínkách ( stavba , armáda apod ) Kryje displej / sklo , je možné jej přes kryt kompletně ovládat , test srážky 200mm/ hod Test pádku z výšky 2m , odolnost portů proti větru /písku , 18m/sec po dobu 1 hodiny Novinka! Obal pro iPhone 6 Plus podporuje funkci Touch ID. Grifin Technology SURVIVOR - rodina odolných pouzder , testovaných vojenskými standardy pro odolnost , pro Apple iPhone , Apple iPad a iPod Touch . Artwizz Rubber Clip polykarbonátové pogumované pouzdro pro Apple iPhone 7 červené Artwizz Rubber Clip polykarbonátové pogumované pouzdro pro Apple iPhone 7 červené se sametovým povrchem. Chrání zadní a boční stranu přístroje , která je nejvíce náchylná na poškrábání. Ultratenké a velmi lehké, nepocítíte žádný nárůst rozměrů iPhone. OWC Thunderbolt 3 kabel - 40 Gbit TB3 kabel 0,7m černý OWCCBLT3A0.7BP


Vyzkoušej si politiku na vlastní kůži! - FRÝDLANTSKO Vyzkoušej si politiku na vlastní kůži! autor: Martina Škeříková | 17. Bře. 2014 | Aktuálně z Frýdlantska, Školy a školky, Spolky a sdružení | 0 komentářů Chceš zdarma strávit deset dní plných zábavy a zajímavých aktivit v útulném hotýlku v podhůří Jizerských hor? Chceš potkat zajímavé lidi z celé Evropy? Chceš si vyzkoušet politiku na vlastní kůži? Je ti mezi 15 a 25 lety? Potom neváhej a přihlaš se na mezinárodní politický seminář, pořádaný v rámci našeho projektu! Místo: Raspenava, Hotel Zámeček Datum: 20. 6. 2014 – 30. 6. 2014 Cena: Zdarma (celý projekt je financován programem Mládež v Akci a soukromými dárci) Další účastníci: Po šesti mladých lidech z Itálie, Polska a Rumunska. Mám zájem jet, chci víc informací Zdroj: exod-us


source: CulturaX

text: Šéfredaktoři si leknutím umazali prádlo. Kalousek jednoznačně zabodoval, jenže to se neodpouští. Projděte si chronologicky články o téhle "kauze" a všimněte si, jak se postupně přitvrzuje. Jestli to Kalousek ustojí, tak je skutečná "hroší kůže". Řekl bych, že z toho vzejde obchod "Kalouskova hlava za podporu reformy". A kdopak s tím asi přijde první? 11.3.2011 13:11 trefil do černého... jak jinak si vysvětlit tu hysterii kvůli zveřejnění zákulisních nahrávek sepisování obyčejného dopisu??? Mmchdm tyhle věci vyřizují sekretariáty, ke schválení se nástřel posílá mailem a teprve na ratifikaci (potažmo signaci) se posílá písemnost doporučeně s ověřením k rukám adresáta. Ale pokud se sejdou špičky tolika deníků, údajně jen aby napsali společný psaníčko a půjčili si sekretářku, pak tu něco tůze smrdí... A Kalous asi ví víc než se nám snaží všechna potrefená média namluvit, jen mají větší moc manipulovat veřejným míněním než ten opilec. To že se novinářům dá věřit vždy tak polovina toho co jim jejich informace s přidanou fantazií a konspirací napoví napsat je známá věc... v tomhle případě jsou ale moc zainteresovaní, a věrohodnost klesá sotva ke třetině... nějaká lepší historka než dopis by nebyla? Směnka Standovi taky neprošla a to jí viděli všichni Pan Kalousek má asi problém s játry, o mozku se nemá cenu zmiňovat ten už určitě neexistuje. Re: Játra? Někdo s játry, někdo s hlavou. alkohol - jediné vysvětlení Ministr zas pije. Jinak se to prostě nedá vysvětlit. 11.3.2011 1:16 Paranoia, lži, mesiášský komplex, asi mají chlapci infikovaná koryta, postihuje to docela dost politiků. Jen jsem nečekal, že někdo předčí jistého "ochránce Tachovské zvěře". A tím začala Kalouskova labutí píseň ! Boj s médii nelze vyhrát, pan Paroubek by mohl vyprávět ! Re: A tím začala Kalouskova labutí píseň ! Ba,ne Bakala nemůže jen tak utratit koně. Teď mě to došlo, už tomu rozumím - umělě vytvořená kauza mezi pravicovým politikem a pravicovými médii za účelem odvrácení pozornosti od zdražování a tunelu 1. důchodového pilíře ! Politici tančí jak média pískají. Je třeba vědět,že média u nás pískají cizí písničky.Jejich melodie jsou falešné a našinci zcela nepřátelské. Začínám pochybovat, že ti, co nám vládnou, mají vůbec nějaké zábrany. 10.3.2011 22:16 umělá aféra Tahle umělá aféra na mě působí jako šaškárna na lidi ve prospěch dvou, MAFRY a TOP09. Dlouhodobě tu probíhá mediální válka s VV a předtím paroubkovou ČSSD (opravdu nejsem příznivce, ale to co se tu tehdy psalo bylo daleko za hranicí seriozní novinařiny). Naopak o TOP09 se tu snad nikdy nic pořádně negativního nenapsalo. Proto jsem včera zbystřil, když se tu objevilo tohle a taky že jo, šaškárna. Kalousek si tímhle u dost příznivců šplhne, jakej je panečku machr a MAFRA ukázala lidu svou křišťálovou čistotu. Ano zní to směšně, dnes v naší době. Ale trván na tom , že lhát se nemá. Ani tímto způsobem, který užil M.K. A lhal, zdá se, v každém případě. Buď v tom, že nahrávku má a nebo v tom, že ji nemá :-) "S čím kdo zachází, tím také schází pane ministře, aneb kdo lže ten krade". Prohlásila by zajisté proslulá teta Kateřina v neméně proslulém jirotkově románu. Pominu vašak výši funkce a zůstanu u prostého lidského lhát se nemá. TOP007 to právě prohrála u jednoho voliče. A nebo najde pan ministr dost morální síly k jasné a veřejné omluvě. Tahle afera ukazuje dvě tragedie. 1. Jakou moc mají media na naše politiky a podle všeho a podle všeho i obecně na veřejné mínění. Chce se až říci, že umě laborují s veřejným mínění tak aby sivždy zvolili vládu podle svého gusta. 2. Co jsou schopni všechno politici udělat pro záchranu vlastního koryta. Nikdy jsem neměl valné mínění ani o Kalouskovi ani o našich novinářích. Po této afeře je volně řadím mezi lekaře, lháže zloděje, a vrahy tedy mezi povl a špínu naší společnosti. házet lékaře mezi zloděje je odvážné to je pravda, mohl ale jít klidně ještě dále. Podle chování ministrů, vlády i opozice jsme však na stejné úrovni všichni. Proč? Chceš na operaci a chceš to kvalitně? Tak v naší zemi, kde máme solidární zdravotní pojištění - připlatíš pár desítek tisíc ... Můžeme tomu říkat zlodějina nebo taky vydírání. Vyber si. ...quod licet Jovi, non licet bovi... ...takže když novináři získají tajně nějakou nahrávku, tak je vše OK...a pokud by někdo tajně nahrál novináře, tak je ohrožena svoboda slova.... ...tak to mi hlava nebere... ...a svoboda slova je ohrožena už dávno, že jo, Patriku...???... hysterická reakce novinářů ukazuje že tam něco smrdělo. co ale nic nemění na tom, že politik co prokazatelně lže nemá co v politice dělat. Na tohle už konečně Kalousek dojede kalousek udelal jedinou chybu, mel je v tom nechat machat jeste par dni... a pak tu "nahravku" polozit konovi pod vocas a sledovat kdo se pro ni priplazi jako prvni... "Zasedací místnost, ve které se konalo jednání šéfredaktorů ...českých deníků a týdeníků" Mohli byste, prosím, ještě připojit obrázek toalety, kam chodili šéfredaktoři vyměšovat? To fakt někoho zajímá, jak vypadá nějaká zasedačka v Mladé frontě? Nebo už opravdu nemá co jiného předvést? Re: "Zasedací místnost, ve které se konalo jednání šéfredaktorů Momentálně ti nemohou posloužit, páč w tom sami mají zmatek. Poté, co si z nich Kalousek wystřelil, se jim urychlilo wyměšowání, a nestihli t doběhnout.....Takže wc je tak nějak...po různu...wšude... 10.3.2011 18:47 Kmenta už určitě prolézá Kalouskův počítač aby tam odhalil počítačovou stopu po tajných depeších Al kaidě 10.3.2011 18:36 Novináři - je zapotřebí si pozvednout zničené ego A tak honem pište, že Kalousek pije, že žere psy a souloží s kamarádama kolem. Že krade padáky, doma si prachama vycpává podhlavník a další věci - však vy si už umíte lépe vymyslet jaký 10.3.2011 18:33 Re: Novináři - je zapotřebí si pozvednout zničené ego 10.3.2011 18:38 10.3.2011 18:40 Tomu se říká "věrný volič". Gratuluji k vaší věrnosti vůdci. Tak to má být! 11.3.2011 1:22 Pokud si šéfové konkurenčních novin domlouvají jednotný postup proti politice demokraticky zvolené vlády, tak se jedná ohrožení svobody slova. Kalousek pouze (vtipně a ÚČINNĚ) jistým způsobem těm "méněinteligentním" řekl, že naše novinařina a pravdivé objektivní informování dvě rozdílné věci jsou. A oni ti rádoby novináři to sežrali a dokonce si to dál sami rozňahňávají... No a soudruh Rath? Jak je to dlouho, co tvrdě vyžadoval jednotný poplatek u lékaře ve výši 90Kč pro VŠECHNY a za VŠECHNO? Re: stručně: vy jste se nejak v te lasce k soudruhovi kalouskovi zapentlil :) jinak co se tyka soudruha ratha, tak zapominate jako vsichni u teto veci, ze rath nezadoval jen poplatky a konec. rekl ze musi byt nejake reseni, bud poplatky NEBO navyseni za statni pojistence. o tom druhem soudruzi pri kritice soudruha furt zapominaji. a soudruh co udelal kdyz byl ministrem ? neotocil, zrealizoval to co navrhoval cili doplatil za statni pojistence kteri stejne plati 3x mene nez zamestnanec a 2x mene nez podnikatel, takze se vezou. 10.3.2011 18:21 Zkus si to přečíst. Poplatky ANO, vyšší odvody MOŽNÁ. A zde to je jen jeho "lehčí" varianta, on je totiž hóóódně variabilní. Viz jeho cesta od ultrapravičáka až k bolševikovi. vy asi moc cesky neumite, pokud je nabizeno i dalsi reseni tudiz je to alternativa. zajimalo by mne kdy byl ultrapravicakem a kdy se stal bolsevikem ? jako myslite ze byl bolsevikem v bolsevicke ods ? no, z tohodle se nevykecas, sasku rudej co soudruhu, z toho ze tamten pan neumi cesky ? ja se z toho nemusim vykecavat soudruzi rudej, a navic b....j, to je kombinace Pokud by to byl rovnocenný partner k diskusi, určitě bych se jej otázal, kde v mém příspěvku nachází pravopisnou či stylistickou chybu. Je fakt, že nepoužívám jazyk VUMLu ap., takže to pro něj musí být nezvyk. Ale to neomlouvá. soudruhu ty s tou inteligenci jsi na tom dost bidne, nemusis mit hrubky abys nerozumel cestine. ale chapu, ze jako ditku skolou povinnemu se ti vse mota kolem hrubek 10.3.2011 18:49 tolik sebekritiky jsem od tebe soudruhu necekal ano, soudruhu, v bolševické ODS: Jan Kavan, byl členem KSČ,Zdeněk Škromach, 1982 - 1989 člen KSČ Jiří Rusnok, 1988 - 1989 byl kandidátem KSČ Jaroslav Tvrdík, 1988 - 1989 byl kandidátem KSČ Eduard Zeman, 1966 - 1970 člen KSČ Jaromír Schling, 1981 - 1989 člen KSČ Michal Kraus, 1984 1991 člen KSČ Jiří Václavek, 1964 - 1968 člen KSČ František Strnad, 1984 - 1989 člen KSČ Miroslav Svoboda, 1985 - 1989 člen KSČ Karel Šplíchal, 1983 - 1989 člen KSČ Re: ano, soudruhu, v bolševické ODS: Miloslav Vlček, 1983 - 1989 člen KSČ Petr Ibl, 1984 - 89 člen KSČ Miloš Melčák, byl člen KSČ, přesné období nezjištěno Josef Smýkal, byl členem KSČ, přesné období nezjištěno Jan Mládek, 1987 1989 člen KSČ Jaroslav Palas, 1980 - 1990 člen KSČ Milada Emmerová, 1966 - 1969 členka KSČ Antonín Sýkora, 1983 - 1989 člen KSČ Rudolf Tomíček, 1967 - 1990 člen KSČ Hana Šedivá, 1979 1990 členka KSČ Vladimír Laštůvka 1966 - 1969 byl v KSČ Josef Kubinyi - do roku 1990 člen KSČ Robert Kopecký, 1981 - 1989 člen KSČ Alfréd Michalík, do roku 1990 člen KSČ Oldřich Němec, 1976 - 1990 člen KSČ Ladislav Skopal, 1983 - 1989 člen KSČ co soudruhu, seznam tvych kamosu ? bolsevismus nema nic spolecneho s clenstvim ksc, to byla strana komunisticka ne bolsevicka. bolsevicky pristup maji politici ods a jejich agresivni fanouskove ktere od bolseviku typu lenina, stalina ci trockeho v nenavisti k jinym nazorum nelze odlisit 10.3.2011 18:39 Mnohem těžší, dokonce snad nemožné, by bylo snažit se odlišit tebe od rudého pitomečka. (Napsáno s ohledem na dukáty.) soudruhu neprskej chapu ze jen touzis po tom se chovat prirozene cili mluvit jako ve svy dlazdicsky praci A nebylo by kratší napsat, kdo z vedené ČSSD nebyl v KSČ? a co by se tim jako urcilo ? antikomuniste 20 let po padu bolsevika jsou vetsinou bejvaly rudy kreatury co si lecej komplex zbabelosti. neco jako soudruh z narodni fronty kalousek, ktery patri k nejvetsim antikomunistum dneska Pokud si šéfové konkurenčních novin domlouvají jednotný postup proti politice demokraticky zvolené vlády, tak se jedná podle me o primy utok na zakladni principy pravniho statu, a to si vubec nedelam srandu, bohuzel


Pingwe se snídaní v ceně Pingwe se snídaní Rekreace na luxusní dovolené v Zanzibaru v letovisku Pingwe, v ubytovacím zařízení White Paradise Zanzibar s počtem hvězdiček: 4, v délce 10 dní, 9 nocí. Termín ubytování je od středy 27. července do pátku 5. srpna 2022. Doprava letecky s letenkou z letiště Praha, Vídeň s odletem za 28 dní. Tento pobyt je se stravou formou snídaně. Jedná se o letní Last Minute zájezd do hotelu White Paradise Zanzibar levně, který je aktuálně na prodej online v ceně 31053,- CZK. Tato nabídka je od agentury Invia zastupující většinu nejlepších a prověřených tuzemských cestovních kanceláří. Na Invia.cz zjistíte také současnou situaci v Zanzibaru a podmínky dovolené v souvislosti s koronavirem. K vaší rezervaci doporučujeme dokoupit balíček cestovního pojištění AXA Assistance s připojištěním Special, které vás v případě nesnází spojených s koronavirem ochrání na cestě, a to během dovolené i v případě jejího storna. Typ zájezdu: Snídaně, léto 2022, pobytové zájezdy. Dovolená Zanzibar First Minute 2022 v lokalitě Pingwe, v White Paradise Zanzibar, s 4 hvězdičkovým ubytováním, v délce 13 dní, 12 nocí. Ubytování ve volném termínu s odjezdem/odletem: čtvrtek 29. září 2022 a návratem/příjezdem: úterý 11. říjen 2022. Užijte si podzimní prázdniny s dopravou letecky s letenkou z letiště Praha, Vídeň, s odletem za 92 dní. Pobyt je se stravou formou snídaně. Tento výhodný luxusní zájezd , levně je nyní aktuálně v ceně 32875,- Kč od CA Invia, prodávající zájezdy ověřených cestovek v ČR. U Invie získáte kromě informací o zájezdech s aktuálním ceníkem také aktuální informace ohledně Covidu a cestování do Zanzibaru, včetně dlouhodobé předpovědi počasí, recenze hotelů, atd. K zájezdu si můžete dokoupit balíček cestovního pojištění, které vás v případě problémů s covidem ochrání během pobytu i před cestou. Kategorie této nabídky: Snídaně, pobytové zájezdy. Rekreace na luxusní dovolené v Zanzibaru v letovisku Pingwe, v ubytovacím zařízení White Paradise Zanzibar s počtem hvězdiček: 4, v délce 10 dní, 9 nocí. Termín ubytování je od pátku 18. listopadu do neděle 27. listopadu 2022. Doprava letecky s letenkou z letiště Praha, Vídeň s odletem za 142 dní. Tento pobyt je se stravou formou snídaně. Jedná se o podzimní First Minute zájezd do hotelu White Paradise Zanzibar levně, který je aktuálně na prodej online v ceně 28109,- CZK. Tato nabídka je od agentury Invia zastupující většinu nejlepších a prověřených tuzemských cestovních kanceláří. Na Invia.cz zjistíte také současnou situaci v Zanzibaru a podmínky dovolené v souvislosti s koronavirem. K vaší rezervaci doporučujeme dokoupit balíček cestovního pojištění AXA Assistance s připojištěním Special, které vás v případě nesnází spojených s koronavirem ochrání na cestě, a to během dovolené i v případě jejího storna. Typ zájezdu: Snídaně, podzim 2022, pobytové zájezdy. Na této stránce naleznete: Dovolená Pingwe se snídaní v ceně zájezdu. Garance nejnižší ceny. Zájezdy do Zanzibaru bez nutnosti dokupování jídla. Nabídka zájezdů do zanzibarské destinace Pingwe. Pingwe se snídaní. Pokud jste si nevybrali v Pingwe se snídaní žádný pobyt, můžete vyzkoušet alternativní dovolenou například v některé z těchto zemí.


29. 11. 2010 Messiah Dáme si malou rychlosoutěž. Vyjmenujte rychle deset her od Shiny Entertainment. Earthworm Jim 1 & 2 MDK Messiah Sacrifice Víc si nevybavím. Podle Mobygames mají na svědomí ještě Enter the Matrix, Matrix: Path of Neo, Wild 9, R/C Stunt Copter a pak nějaké kompilace. A momentálně si připisují ještě HD remix Earthworm Jima. To je celkem divné, že jo. Jejich abstraktní pojetí her je legendární a ve spojení s unikátním, mnohdy cynickým humorem - není co řešit. Shiny opravdu září i s hrstkou titulů na herním nebi. Kterou bych vybral za nejlepší? Proti většinovému názoru to bude určitě Messiah. U 1000 hry Messiah se nebojím použít přízviska "geniální". Hra měla povětšinou velice pozitivní recenze, které obvykle začínaly slovy: "Jednoho dne se Bůh rozhodl, že nemá smysl vést válku se Satanem tak, jako doposud. A tak je na Zemi vyslán Bob. Malý barokní andílek, který má Satana zastavit". Jakkoli tento úvod zní zajímavě, dokážu si celkem dobře představit, že první reklamní materiály nemusely na hráče působit vysloveně lákavě. Na screenshotech se objevoval skutečně převážně malý andílek, který svým nevinným výrazem nevzbuzoval naděje, že by mohlo jít o lákavou řežbu. Navíc jsme si pamatovali MDK. Po Messiah se tak slehla zem. Messiah není hra, která by se nedala kritizovat. Není příliš dlouhá, ovládání má dost much, ale je originální v mnoha jaderných nápadech, které mne dodnes fascinují. Proč je nikdo nezačal kopírovat? Pro ty, co o hře slyší poprvé, naznačím pointu Boba jako takového. Bezbranný a boje neschopný anděl v plenkách totiž disponuje speciální schopností, kterou je možnost "vlézt" do libovolné bytosti s duší a ovládat ji. Princip hry je tak založen na tom, že podle situace měníme různé postavy, které mají různé schopnosti a možnosti. Posednutou postavu můžeme rovněž kdykoli opustit a když jí zmizíme do několika vteřin z dohledu, bude se sama divit, jak se tady ocitla a jde si po svých. Totiž většina postav při zahlédnutí Boba jej vyhodnotí, jako hodně divnou věc a buď spustí poplach anebo začne rovnou střílet. Tento princip je ve hře velice dobře využívaný. Leveldesign je chytře navržený, nikoliv nutně komplikovaný, aby nás nutil přemýšlet, zkoumat okolí a měnit herní taktiku při ovládání až čtyřiceti druhů postav (včetně několika mutantů a zvířat!). I když zbraní je ve hře dostatek, brutálního násilí nebude třeba tolik, jako třeba v MDK. Bob pro svou malou velikost je ideální pro plížení v kanálech. A hlavně - dobře zvolená postava k ovládání má mnohdy povolení pro pohyb v dané oblasti a tak jsme dokonale maskováni. Běda nám, pokud nás někdo ale zahlédne během procestu posedávání (nebo odposedávání) někoho jiného! Je to ale cyberpunkový svět, který mne zaujal. Herní mechanismy jsou udělané na svou dobu velice dobře. Ale bez správně depresivního a ujetého světa by hra nebyla tak zajímavá. Pojetí mnohdy připomíná mého oblíbeného Blade Runnera, ale Shiny nám dali k našemu potěšení trochu více nadsázky. Je cynické, že vyslanec boží, tedy Bob, se chová vlastně jako bezcitná svině. Ve městě postupně projdeme staveniště, nukleární laboratoře, vojenské továrny, zakázané zóny a postupně přes kulturní centrum i do vykřičeného domu a nakonec si to rozdáme i se samotným Satanem. To vše pod těžkými ocelov 1000 ými mračny, kde se nikdo nesměje, neraduje, nemá na drogy ani na sex a kde za barokním andílkem s plnými plenkami zůstávají zohyzděné mrtvoly. A to se mi líbí. Messiah je primárně akční hrou o hledání cesty v levelu. Zbraní je k dispozici celkem dost a může je nést většina posednutelných postav. Přesto je ale důležitější, že svět okolo Boba není primárně nepřátelský. Naopak - je zde jasně daná a dodržovaná hierarchie. Cílem mnoha míst v levelu je posednout postavu s co nejvyšší hodností či funkcí. Anebo prostě nějakého silného mastodonta, se kterým se lze promlátit. Totiž - sama společnost není zdaleka konzistentní. Pouliční gangy mezi sebou vedou války a jste-li zrovna v kůži policajta anebo v těle nepřátelského gangu, je nutné se prostřílet. Sem tam se také chopíme střílny a řádně naředíme řady oškliváků. Střídání frenetické akce s plížením a dumáním kudy dál - Messiah má něco pro každého. Krása hry ale spočívá jinde. Atmosféra rozlehlých i stísněných prostor, telepatické zprávy vysílané přímo do mozku, cynicky navržené úkoly a opravdový smrad zapadlých uliček s válejícími se mrtvolami prostitutek. Předělat Messiah do současné grafiky (ne že by se mi původní nelíbila, naopak), stane se hitem. Možná hra přišla prostě moc brzo. Je také fakt, že hype okolo titulu nebyl nejmenší a docela mi přijde pochopitelné, že recenzenti té doby očekávali mnohem více. Uměl bych si představit větší herní plochu a lépe vyprávěný příběh. Messiah mne ve své době zásadně zasáhl a dnes je možné jej koupit si jej za pár dolarů na Good old Games. Při rozchození originálky jsem ale musel udělat pár zásahů, aby hra jela pod Windows XP. Za prvé - hra jede pouze v 16bit barevné hloubce. Za druhé - je nutné spouštět hru s parametrem "-i +!". Pak jede velice dobře a uspokojivě. A díky nedávno objeveným cheatům jsem si ji narychlo prošel a pořád je to pecka. Messiah má šťávu. A tak bych vám rád doporučil si ho zahrát - i třeba s cheaty. Nevídaná hra. P.S.: Při spuštění hry jsme oblaženi trailerem na vývojovou verzi hry Sacrifice, který vypadá na svou dobu opravdu neuvěřitelně. 8 komentářů: Nápad s "převtělováním" využíval jako nosnou myšlenku hry už stařičký a vynikající Paradroid (já jsem hrával hlavně Amiga verzi Paradroid 90) nebo třeba novější Scrapland. Mimochodem Paradroid se dočkal remaku a rozšíření do RPG jako Freedroid.OdpovědětVymazat K Messiahovi jsem se nikdy nedostal, ale z toho jak to převtělování popisuješ se mi vybavuje Geist (IMO jedna z nejlepších GC her)... A ještě Avenging Spirit.Odpovědě 1000 tVymazat Paradroid je geniální hra, o tom není sporu (asi bych o tom měl i něco napsat), ale komplexita NPC postav v Messiah je na zcela jiné úrovni.OdpovědětVymazat Geist jsem nikdy nehrál, ale podle popisu to bude s Messiah podobné. Avenging Spirit ale neznám vůbec, mrknu na to. Nedoceneny klenot u ktereho jsem stravil spousty hodin. Atmosfera spickova a za chytre vyuziti mechanismu se hraci dostalo zadostiucineni.OdpovědětVymazat Pamatuju se, jak me dobre vyzbrojeni vojaci nekolikrat roztrileli, ale pak jsem se s jistymi obtizemi dostal do vysoce postavene dustojnice a jeste mi salutovali :) A podobnych pripadu tam bylo spousty, obcas jsem zpoza rohu rychle vbehl do houfu nepratel a tak dlouho se prevteloval az jsem tam zustal sam, protoze nepratele se navzajem postrileli. Vynikajici. Tenkrate jsem to samozrejme hral z warezu, ale dnes jsem hrdym majitelem originalu(2cd). Shiny rulez!! Mně se nikdy nepodařilo rozjet originálku. Shodou náhod jsem chtěl Messiaha rozehrát teď nedávno, ale operační systém je tvrdohlavější než jsem si myslel. Jedině snad ten GoG by mohl fungovat.OdpovědětVymazat GoG jede, zkoušel to kamarád na doporučení. Jinak jsem psal, že ve WXP to jede taky - s parametrem. W7 bych tipnul, že to pojede též.OdpovědětVymazat Tak docela kopírovat by měl chystaný Stacking od Double Fine.OdpovědětVymazat Vyzkouším, snad to pojede, díky za tip. K tomu kopírování, já myslím, že je mu docela podobný Scrapland, soudě podle videí, originálku mám a shodou okolností jsem ji taky nikdy nerozjel.OdpovědětVymazat


source: fineweb

text: MEDOVÁ MASÁŽ pravým medem - spojení relaxace a jarní detoxikace za úžasných 199 Kč. Rozmazlujte se s 53% slevou v salonu Sára. Prodáno 23 hromadných slev ! Platnost slevy již vypršela !Cena po slevě 199 Kč Sleva 53% Chceš zobrazovat jen nabídky, co tě zajímají? Chceš, abych tě upozornil na tvé oblíbené slevy mailem? Registruj se na AlfaSlevy.cz a nenechám žádnou zajímavou slevu uniknout! Strážce je možno nastavit na město, kraj, kategorii, cenové rozpětí, klíčové slovo a další možnosti. Strážců je možno nastavit libovolné množství, dají se kdykoliv pozastavovat či mazat. Vždy ti přijde maximálně 1 email denně, a to vždy ráno do sedmé hodiny.


Krystal záhnědy z Vysočiny s netradičním růstem Domů › České drahé kameny › Záhněda › Oboustranně vyvinutý krystal záhnědy se zajímavým růstem Oboustranně vyvinutý krystal záhnědy se zajímavým růstem Krásný kousek přírodní záhnědy pocházející z významného českého naleziště Pikárec (Vysočina). Jedná se o menší až středně velký krystal záhnědy, který se může pochlubit celkem slušnou délkou přes šest centimetrů. Tento krystal navíc není zcela obyčejný protože je tzv. oboustranně vyvunutý, což znamená, že má jednu nebo více špic na obou svých koncích. V tomto konkrétním případě se na jedné straně nachází klasická samostatná špička, která je hezky zachovalá, avšak z jedné strany jí plošky přeci je schází. Špice však není poškozená, nýbrž tzv. otlačená buďto od jiného krystalu z dutiny, nebo od okolní tzv. mateční horniny (nejčastěji křemene). Druhá strana krystalu se díky netradičnímu růstu pyšní hned třemi špičkami, které jsou až na drobounké oděrky také moc pěkně zachovalé. Čtvrtá nejmenší špička která se zde nachází se bohužel nezachovala, to však rozhodně nijak nekazí celkový krásný dojem z tohoto kamene. Obvodové stěny krystalu jsou pak prakticky nepoškozené. Povrch záhnědy je místy matný, převážná část kamene je však částečně až zcela lesklá. Při prosvícení vzorku sluníčkem nebo baterkou můžete tedy i celkem slušně nahlédnout dovnitř a pozorovat tak zajímavý vnitřní svět. Ve střední části je krystal sice lehce zakalený, v jednotlivých špičkách však můžete obdivovat nejen slušnou čistotu ale také různé úkazy jako mlhoviny, inkluze či peříčka. Samotná barva krystalu má ve stínu a na běžném denním světle poměrně tmavý až temně hnědý odstín. Při prosvícení (sluníčkem nebo baterkou) se však téměř celý kámen rozzáří jemně hnědými tóny s lehce kouřovým nádechem. Prosvícený kámen jsme pro vás zachytili na posledních třech fotografiích, jeho barevný odstín se však může mírně lišit v závislosti na použité baterce (svítilně) a to konkrétně na její barevné teplotě světla (teplota chromatičnosti). Tuto záhnědu jsme pro vás samozřejmě postupným pootáčením detailně nafotili ze všech stran a úhlů, aby jste měli co možná nejlepší představu o jejím celkovém vzhledu (tvaru) u vzorku je tedy celkem 17 fotografií). Níže pod popiskem také naleznete tzv. rodný list kamene, tedy místo a rok nálezu. Vždy také uvádíme přesný rozměr kamene v milimetrech a jeho váhu v gramech. Rozměry: 64 x 30 x 23 mm


text: to mám z chytrý knížky mám Vás rád a proto Vás neušetřím systémového řazení: třída - reptilia podtřída - lepidosauria řád - squamata podřád - serpentes nadčeleď - xenophidia čeleď - colubridae podčeleď - elaphe druh - elaphe taeniura Pěkné že jo? Česky tato hatmatilka zní přibližně takto: plazi, šupinovci, šupinatí, hadi, Xenophidia, užovkovití, užovky, užovka, užovka taeniura. Opravdový český název vlastně nemá (doposud jsem se s ním nesetkal) zato slangových má několik. Nejznámější a nejpoužívanější zní teniurka . Celý rod Elaphe zahrnuje pravděpodobně 50 druhu (některé ještě čekají na své objevení). Elafky se dělí na americké (červená užovka), evropské (Elaphe longissima užovka stromová), asijské (Elaphe taeniura) nebo na malé (Elaphe dione užovka asijská dlouhá maximálně 1 metr), střední (Elaphe guttata (1,5 m) známá červenka ) a velké (Elaphe taeniura dorustající se délky až 3 metry). Dále pak se dělí na jedovaté x nejedovaté, žívorodé x vejcorodé, zimující x nezimující, ale také na náročné a nenáročné. Tak dost všeobecných informací a nyní již konkrétně k druhu taeniura. Pochází z oblastí jihovýchodní Asie, kde se dosud vyskytuje v poměrně hojném počtu. Má několikabarevné a vzorově odlišených poddruhů. Každý poddruh má přesně stanovený vzor a ti hadi, kteří mají netypické znaky, jsou kříženci nebo mutanti a správně by neměli být používáni k chovu. Každý správný chovatel se snaží zachovat co nejčistší linii daného poddruhu. Jednotlivé poddruhy nejsou stejně ceněné, z čehož vyplývá, že značné množství podvodníku zaplňuje trh geneticky nečistými jedinci, kteří třeba vykazují daný vzor, ale jejich potomci budou neživotaschopnými. (Kdo trochu rozumí genetice, jistě pochopí negativní dopad mnoha mutací na populaci.) Tímto se však zamotávám do jiného tématu, než který byl určen pro tento příspěvek. Taeniurka se dorůstá přibližně tří metru (výjimečně 3,5 m). Chováme ji ve větším teráriu s vyšší vrstvou substrátu (zem a kamínky) a velkou miskou na napájení. V zajetí se poměrně snadno rozmnožuje a to ji činí spolu s velmi atraktivním vzhledem žádaným chovancem pro domácí terária. Pořizovací cena 400 až 1100,- Kč (podle poddruhu) za čerstvě narozené mládě není v nynějším ceníku terazvířat nijak vysoká. Užovka má štíhlou dlouhou hlavu nepříliš znatelně oddělenou od krku, tělo je dlouhé a štíhlé. (Při délce 190 cm měří 7 cm v průměru, hroznýši při té samé délce bývají 20-25 cm tlustí.) Má velmi krásný a rozmanitý barevný vzor a bohužel právě proto ho nedokážu popsat. Každá třetina hada je úplně rozdílná. Převládající barvy tmavě žlutozelená, černá, bílá, zelená a béžová vytváří fleky, čárky, pruhy (podélné i příčné) a prstence. Na konci ocásku vytváří velká zrohovatělá šupina charakteristický nehet . Tento znak nosí všechny užovky z této oblasti. Jako potrava připadají v úvahu holátka myší (pro novorozeňata užovek) a později myši a potkani odpovídající velikosti. Jsou to velice rychlí a nekompromisní lovci, proto je potřeba se vyvarovat rychlých pohyb v jejich dosahu. Už při této velikosti (1,9 m) můžou způsobit půlcentimetrové tržné rány, které se špatně hojí. Vysvětlím ty tržné rány. Menší hadi se ruky bojí, proto jejich obrana spočívá v rychlém útoku a následném stáhnutí se zpět, kdežto velkému hadovi ruka velikostně a trhavým pohybem připomene kořist. Útok na kořist spočívá ve výpadu, při kterém se zakousne a aby sevření bylo dokonalé, trhne had v protisměru zahnutí zubu, poté mu většinou dojde omyl a škubáním se snaží osvobodit zuby hluboko uvězněné v kůži, mnohdy až v kosti. Následky tohoto omylu, který si můžeme způsobit jenom a jenom my sami, vám snad nemusím popisovat. Jinak pokud chovance nebudete zlobit, tak se vám odvděčí klidnou povahou a dlouhověkostí.


30. 10. 2015 Phantom Hourglass - multiplayer Phantom Hourglass bylo pokračování slavného Wind Wakera, přinesl nové ovládání stylusem, překvapivě zvládnutý vizuál, ale společně se Spirit Tracks jde o poněkud (právem) odsunuté Zeldy na vedlejší kolej. No, ale o víkendu jsem se potkal s majitelem této hry a když jsem zjistil, že multiplayer lze provozovat z jediné cartridge, nebyl důvod si nezahrát! Oproti ostatním zmíněným titulům se ve Phantom Hourglass hráči staví proti sobě v odlišných rolích, což mne velice zaujalo. První hráč ovládá Linka a jeho cílem je posbírat c 1000 o nejvíce úlomků Tri Force, které se v úrovni válejí všude možně kolem. Druhý hráč pak ovládá tři rytíře, kteří se snaží Linka obklíčit a seknout mečem. Základní koncept tedy prostinký, v čem je háček? Druhá obrazovka konzole ukazuje mapu, na které jsou protivníci vidět podle toho, jestli zrovna Link drží úlomek Tri Force anebo nikoliv, vedle toho jsou na mapě místečka, kde je možné se regulerně skrýt a být v bezpečí. Pro hráče s trojicí rytířů je ale uvedený koncept ovládání, kdy jen kreslí do mapy dráhu, po které se rytíř se svým tempem vydá. A protože Link držící kousek Tri Force je pomalejší, než s holýma rukama, začíná honba kočky s myší, ne nepodobnou Pac Manovi. Je to ale okořeněno mnoha detaily: Link může úlomky pokládat, respektive házet a připravit si tak hnízdečko v bezpečí, odkud pak v další rundě vyzobe to nejlepší. Mapa obsahuje místa, skrz která mohou rytíři procházet, ale Link nikoliv. A i když Link donese Tri Force do domečku, nemá tak úplně vyhráno, protože po časovém limitu se prohodí role hráčů. A pak je možné již posbírané úlomky přenést z domečku jednoho hráče do domečku druhého. Hra tedy obsahuje v zásadě pět základních taktik, které dle typu mapy (na výběr jich je sice jen osm, ale jsou rozličné a narůstají do velikosti) umožňují různě kombinovat. Je to bomba? To asi ne. Za největší slabinu považuji nevyváženost v tom smyslu, že taktiku buduje hráč ovládající Linka, kdežto hráč v roli rytířů jenom reaguje. Jejich role se sice během seance prohazují, ale i tak mi přišlo výrazně zábavnější běhat s hrdinou, než s rytířema. Na tu hodinovou cestu autobusem to byla docela švanda, cením si snahy autorů přinést něco nového, ale vysloveně povinnost to není. Ve Spirit Tracks je údajně také slušný multiplayer, takže tady bych dal známku 6/10 a posunul se dál. Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


text: Hledáte skutečně vtipné netradiční dárky, se kterými chcete udělat radost oslavenci? U nás můžete nalézt inspiraci z více než tisíce druhů dárků a navíc velkou části z nich jsme schopni na vaše přání popsat laserem a vytvořit originální dárek s věčným věnováním. Jednotlivé dárky jsou přehledně členěny podle jednotlivých kategorií dle typu produktu. Případně pokud chcete usnadnit hledání dárků, pak můžete přepnout na záložku "Dárky" v levém menu, kde jsou jednotlivé produkty přehledně členěné dle příležitostí či věkové skupiny dotyčného. Chápeme, že se může stát, že někdy dárek nepadne obdarovanému do oka - máte možnost dárek do 14 dnů nám zaslat nazpět a my vám za dárek vrátíme plnou částkou, kterou jste zaplatili za objednávku včetně poštovného! Samozřejmě je všichni rádi např. dárky k narozeninám přijímáme, ale pozor! Také jistě znáte to nepříjemné mrazení v břiše, ten pocit, kdy čekáte až ten komu dárek dáváte ho rozbalí a jak se bude tvářit. Nejednou se stane, že se na tváři objeví rozpačitý úsměv. S dárkem jste se prostě netrefili. Takže jediný efekt, který měl je ten, že dárek od vás skončí někde zapomenutý v koutě. A co teprve svatební dary? Myslíte, že nenajdete doopravy originální svatební dar mezi našimi skvělými produkty? Pokud toto již nechcete nikdy zažít, jste tu na správném místě! S dárky od nás prostě a jednoduše nemůžete šlápnout vedle. V našem e-shopu jsme pro vás připravili přehledné kategorie, které nabízí originální dárky pro každou příležitost. V nabídce na vás čekají například dvě speciální kategorie s dárky pro muže nebo s dárky pro ženy. Byly speciálně připraveny právě z toho důvodu, že požadavky žen a mužů na dárky se diametrálně liší. Dárky k vánocům pro muže by měly být především originální, vtipné a možná i trochu lechtivé. Čekají tu na vás i další originální dárky určené speciálně pro oslavy narozenin nebo svátku, svatební dary nebo i dárky pro děti. Ať už zvolíte jakoukoliv kategorii – buďte si jistí, že originálními dárky se to v ní bude jen hemžit. Připravili jsme pro vás ještě jednu specialitku. Tou je popisování laserem. Díky metodě gravírování laserem můžeme na vše dárky navždy naspat vaše originální přání! Stačí nám o tom jen říct, my vše zařídíme. Místem našeho podnikání je Hradec králové, takže se na nás v případě jakýchkoliv dotazů neváhejte obrátit! Těšíme se na vás a doufáme, že vás netradiční dárky od nás potěší! Hledáte-li netradíční dárky, se kterými byste okouzlili obdarovaného, nebo dárky pro děti, kterými byste chtěli vytvořit pravou jiskřičku štěstí v jejich dětských očích, pak se rozhodně podívejte na naše dárky. Navíc některé netradiční dárky vám velice rádi popíšeme laserem a dárek se stane ještě kouzelnějším. Navíc pouze u nás dokážete dárek přeměnit v ten nejkrásnější dárek, který jste si mohli přát sehnat. Popisujeme dárky laserem a měníme je v dárky k vánocům s věčným věnováním, pomocí kterého dotyčného jistě dojmete možná až k slzám. A pamatujte: Nenechávejte jako každý rok vánoční dárky na poslední chvíli :-)


text: ALEŠ VESELÝ: STOPY HISTORIE – „TŘI BRÁNY“ Výstava projektu Aleše Veselého na znovuoživení Pinkasovy uličky v Praze s názvem „Tři brány“ zahájila v Galerii Roberta Guttmanna tematický blok nazvaný Místa paměti. Tento projekt, zamýšlený jako příspěvek do diskuze o tom, jak si připomínáme a interpretujeme vlastní minulost ve veřejném prostoru, je součástí cyklu Židovská přítomnost v současném vizuálním umění. V muzejní galerii probíhá již třetím rokem a je zaměřen na mapování vztahu současné vizuální kultury a judaismu. Kurátorkou tohoto cyklu je Mgr. Michaela Hájková. Pinkasova ulička mezi Uměleckoprůmyslovým muzeem, Starým židovským hřbitovem a Pinkasovou synagogou představuje jeden z mála pozůstatků původní uliční sítě pražské čtvrti Josefov, která byla až do roku 1848 židovským ghettem.V průběhu asanace na přelomu 19. a 20. století musela část Pinkasovy uličky ustoupit velkorysé přestavbě. Z původní délky ulice se dochovaly necelé dvě třetiny, a stala se tak jakýmsi slepým ramenem. Dnes je ovšem jedním z mála míst, která ještě mohou připomenout zmizelé židovské ghetto. Přestože ulička ztratila svůj původní ráz i funkčnost, vybízí k nalezení nového způsobu prostorové interpretace. O to se pokusil profesor pražské Akademie výtvarných umění Aleš Veselý, který pro Pinkasovu uličku vytvořil projekt „Tři brány“. Jedná se o sochařský environment v podobě tří bran, které mají vyplnit uličku ve většině její délky. Všechny tři brány by byly umístěny jako samonosné konstrukce, které nepotřebují další ukotvení v přilehlých zdech ani v budově synagogy. Z obsahového hlediska představuje environment „Tři brány“ mnohovrstevnou strukturu odkazující k mnoha tématům. Brána jako základní archetyp putuje napříč světovými kulturami, náboženstvími a filosofickými systémy. Unikátní umístění zamýšleného díla současně upozorňuje na rozhraní prostorů zcela protikladného charakteru: prostor živých (ulice) a mrtvých (hřbitov), prostor profánní (ulice) a sakrální (synagoga a hřbitov), prostor veřejný a soukromý. V době existence ghetta se navíc Pinkasova ulička nacházela téměř na jeho okraji, takže i dnes může připomínat jakousi pomyslnou hranici mezi dvěma kulturně, nábožensky a etnicky rozdílnými světy, a zároveň být symbolem jejich vzájemného prolnutí. Výstava se v Galerii Roberta Guttmanna uskutečnila ve dnech 20. ledna až 13. února 2005. Návštěvníkům představila model projektu v měřítku 1:10, počítačovou vizualizaci simulující průchod branami a vybrané přípravné studie a technické nákresy Aleše Veselého. Projekt vzbudil u laické i odborné veřejnosti značný zájem. Nyní čeká na svého mecenáše, který by umožnil realizovat jedinečný nápad. CYNTHIA BETH RUBIN & ROBERT J. GLUCK: STOPY HISTORIE – PUTOVÁNÍ „MARSEILLSKÉ BIBLE“ Druhým projektem, zařazeným do tematického bloku Místa paměti v Galerii Roberta Guttmanna, bylo multimediální interaktivní dílo dvou amerických umělců odvolávající se k příběhu skutečné knihy, hebrejského rukopisu tzv. Bible z Marseille ze 13. století. Hebrejský rukopis vznikl ve španělském Toledu a od konce 15. století putoval s vyhnanci z tamní židovské obce po různých místech Evropy a Blízkého východu. Nějakou dobu byl dokonce považován za ztracený, avšak v 80. letech 19. století se jeho část podařilo identifikovat ve fondu Bibliotheque Municipale v Marseilles. Dva američtí umělci odlišného zaměření vytvořili audiovizuální instalaci s interaktivními prvky, která je vystavěna na interpretaci dlouhého putování této knihy. Robert J. Gluck je hudebním skladatelem, interpretem a ředitelem Studia pro elektronickou hudbu na univerzitě v Albany a Cynthia Beth Rubin autorkou, jejíž umělecká práce v oboru digitálních médií se již představila v mnoha zemích světa. Instalace „Marseillská bible“ nabídla projekci digitálního obrazu a zvuku, přičemž návštěvník mohl s užitím speciálního softwaru ovlivňovat výsledný obraz a zvuk, a tak proměňoval trasu svého vlastního putování časem a prostorem. I tato instalace patřila do cyklu Židovská přítomnost v současném vizuálním umění jako inspirativní příspěvek k reflexi motivů vztahujících se k židovské kultuře, historii i k judaismu. Jeden z autorů projektu, Robert J. Gluck, navštívil při příležitosti otevření výstavy Prahu. Mimo jiné zde prezentoval ukázky svých projektů a hudebních performancí na jedinečné přednášce ve Woodrow Wilson Center pražského Velvyslanectví USA. Instalace projektu, která byla v Galerii Roberta Guttmanna v Praze přístupná od 24. února do 27. března 2005, se uskutečnila za finančního přispění Velvyslanectví USA v Praze a Center for Jewish Art and Creativity, Los Angeles. PAMÁTKOVÝ ÚSPĚCH V loňském roce byla dokončena oprava a rekonstrukce bývalé synagogy v Praze na Smícho-vě, která dnes slouží Židovskému muzeu v Praze a židovským obcím v Čechách a na Moravě jako archiv zvláštního významu a depozitář sbírkových předmětů (Zpravodaj o tom informoval v čísle 2/2004). Komplikované stavební práce trvaly více než tři roky a byly pozorně sledovány památko-vým odborem Magistrátu hlavního města Prahy. Objekt je nemovitou kulturní památkou, zapsanou v Ústředním seznamu kulturních památek, a navíc se nachází v památkové zóně Smíchov. Tato synagoga založená roku 1863 byla postavena v kombinaci novorománského a pseudomaurského slohu. Během doby podstoupila několik stavebních úprav. V roce 1930 došlo podle návrhu architekta Leopolda Ehrmanna k přestavbě a rozšíření synagogy do její dnešní funkcionalistické podoby. Z hlediska památkové péče představovalo nejkomplikovanější část obnovy synagogy restaurování její fasády. Na začátku ji bylo třeba vyčistit a doplnit chybějící části shodným materiálem, který byl určen na základě laboratorního restaurátorského průzkumu. Na závěr byla fasáda hydro-fobizována. Při obnově vnějšího vzhledu objektu bylo též odkryto kruhové okno na východní straně budovy. V objektu hlavní lodi synagogy byly obnoveny fragmentárně zachované nástěnné malby a svatostánek. Rekonstruována byla též vitrážová okna synagogy. Výsledná podoba díla si získala uznání odborníků. Magistrát hlavního města Prahy uvádí na svých webových stránkách (http://pamatky.praha-mesto.cz) Smíchovskou synagogu jako „památ- kový úspěch“ a výslednou podobu objektu označuje za příkladnou opravu a rekonstrukci. VYDÁNÍ PŘÍLEŽITOSTNÉHO POŠTOVNÍHO ARŠÍKU S KRESBOU PETRA GINZE „MĚSÍČNÍ KRAJINA“ Židovské muzeum v Praze ve spolupráci s Českou poštou a Svazem českých filatelistů přispělo ke vzniku příležitostného poštovního aršíku s kresbou Petra Ginze „Měsíční krajina“; popud k jejímu vydání dal filatelista Břetislav Janík spolu s ředitelem muzea Leo Pavlátem. Aršík se veřejnosti představil v den svého vydání 20. ledna 2005 ve Vzdělávacím a kulturním centru Židovského muzea v Praze. Známku vydalo Ministerstvo informatiky České republiky, autorem grafické úpravy emise je akademický malíř a grafik Pavel Hrach, autorem rytin grafik a rytec Václav Fajt. Faksimile kresby „Měsíční krajina“, kterou židovský chlapec Petr Ginz vytvořil za války v terezínském ghettu, putovala díky izraelskému kosmonautovi Ilanu Ramonovi v roce 2003 až do vesmíru. Let raketoplánu Columbia však skončil tragicky stejně jako život autora kresby, který zahynul na podzim roku 1944 v Osvětimi ve věku pouhých 16 let. Kresby Petra Ginze se zachovaly díky Ginzovu příteli, jenž přežil nacistické útrapy, a nyní jsou deponovány v jeruzalémském Památníku Yad Vashem. Stejná instituce před nedávnem pomohla Ginzově sestře Chavě Pressburgerové získat v Praze nalezené Petrovy deníky z let 1941–42. S předmluvou ředitele muzea Leo Pavláta vyšly počátkem roku v knižní podobě v nakladatelství Trigon. Jméno Petra Ginze současně nese i planetka Petrginz s pořadovým číslem 50413, která byla v březnu 2004 objevena na jihočeské Observatoři Kleť. PAVEL POTOCKÝ – PAMĚTNÍ KONCERTNÍ SÉRIE VE ŠPANĚLSKÉ SYNAGOZE Poslední prosincový den v roce 2004 byl ve Španělské synagoze zahájen cyklus 4 koncertů věnovaný památce Pavla Potockého. Narodil se jako Ruben Auerbach 31. prosince 1924 v Palestině, kde jeho rodiče jako jedni z prvních československých sionistů založili kibuc. V roce 1930 se rodina vrátila do Prahy, kde Ruben prožil své mládí. V roce 1939 spolu se svým mladším bratrem odjel posledním ze tří vlaků s českými židovskými dětmi do Velké Británie. Jeho rodiče byli v roce 1942 transportováni do Terezína a poté do Osvětimi, kde zahynuli. Ruben (Pavel) ve věku 18 let vstoupil v Británii do československé zahraniční armády a sloužil v ní až do konce války. Vrátil se do Prahy, ale zde byl později persekvován komunisty. V roce 1968, po sovětské invazi do Československa, odešel se svou rodinou do USA, kde setrval až do konce života. Zemřel 18. října 2003. Velkou radostí v životě Pavla Potockého byla hudba a jeho velkým přáním bylo, aby všichni lidé žili svobodně. V den, kdy by Pavel Potocký oslavil své 80. narozeniny, jeho rodina a přátelé z celého světa zahájili sérii koncertů zasvěcenou jeho památce. Hudebních večerů na počest Pavla Potockého se ujal houslový virtuóz Václav Hudeček s přáteli. Na prvním výročním koncertu zazněly skladby Antonia Vivaldiho „Čtvero ročních dob“. Václava Hudečka doprovázel soubor Musici de Praga. Na koncertě byli přítomni členové rodiny a přátelé Pavla Potockého. Na dalších koncertech této série se vedle sólisty představili houslistka Lenka Matějáková, flétnistka Žofie Vokálková a harfistka Kateřina Englichová. Poslední večer této série se uskuteční 12. dubna 2005, kdy zazní skladby J. Rodriga, S.Prokofjeva a A.Vivaldiho v podání souboru Pražské kytarové kvarteto. DEN PAMÁTKY OBĚTÍ HOLOKAUSTU Den 60. výročí osvobození koncentračního a vyhlazovacího tábora Osvětim – 27. leden 2005 – byl v České republice poprvé připo-menut jako Den památky obětí holocaustu a předcházení zločinům proti lidskosti. Pražská židovská obec a Židovské muzeum v Praze si spolu s oběťmi holokaustu při- pomněly v tento významný den i nositele čestného izraelského titulu Spravedliví mezi národy. Před vchodem do Památníku obětí nacismu v Pinkasově synagoze byla odhalena bronzová pamětní deska těm, kteří za války zachránili Židy před nacistickým terorem. Na desce akademického sochaře Jaroslava Róny jsou pod symbolem dvou stromů propojených větvemi uvedena jména čtyř desítek zachránců a 120 lidí, kterým Stát Izrael udělil titul Spravedlivý mezi národy. Jde o Čechy nežidovského původu, kteří za nacistické okupace nehledě na nebezpečí ukrývali Židy nebo jim jinak nezištně pomáhali. Na shromáždění přeživších a jejich dětí promluvil izraelský velvyslanec Arthur Avnon, předsedkyně skupiny organizace Hidden Child v České republice a zástupce nositelů titulu Spravedliví mezi národy. V Senátu parlamentu České republiky se poté konalo slavnostní shromáždění. Své práce na něm mimo jiné představili studenti z Chotěboře a Plzně, kteří se účastní projektu Vzdělávacího a kulturního centra Židovského muzea v Praze „Zmizelí sousedé“. V tomto centru byly při příležitosti 60. výročí osvobození Osvětimi uspořádány také dva vzpomínkové večery. Dne 26. ledna besedoval s přítomnými prof. MUDr. Tomáš Radil, CSc., který byl jako vězeň osobně osvobození účasten. Násle-dující den se zde se uskutečnila projekce filmurežisérky Heleny Třeštíkové Má šťastná hvězda. Bývalá vězenkyně Zdena Fantlová v něm vypráví svůj podivuhodný příběh plný zvratů a mezních situací. Židovské muzeum v Praze se v osobě ředitele Leo Pavláta a odborné pracovnice Anity Frankové rovněž podílelo na vzniku komponovaného pořadu Českého rozhlasu ke Dni památky obětí holocaustu. DISKUZNÍ SETKÁNÍ „VZDĚLÁVÁNÍ O HOLOKAUSTU“ Dne 11. ledna 2005 se ve Vzdělávacím a kulturním centru Židovského muzea v Praze uskutečnilo setkání dárců a organizací působících v oblasti „Vzdělávání o holokaustu“. Akci zorganizoval Nadační fond obětem holokaustu (NFOH) ve spolupráci s Federací židovských obcí v České republice. Úvodní slovo přednesl Jefim Fištejn, redaktor Radio Free Europe / Radio Liberty, a zároveň představil další přednášející. Byli mezi nimi například Jarmila Neumannová, ředitelka NFOH, Yechiel Bar-Chaim, regionální ředitel organizace The American Joint Distribution Committee, zástupci Ministerstva kultury a Ministerstva školství. Účastníci setkání se shodli na další spolupráci, hovořili o vzájemné koordinaci svých vzdělávacích aktivit a propojení různých typů vzdělávání o holokaustu. Společné snažení by mělo vyústit ve vytvoření stálého komunikačního fóra, v jehož rámci by si bylo možné vyměňovat zkušenosti a poznatky. PŘEDSTAVENÍ KNIHY O MALÍŘI F. M. NÁGLOVI Na slavnostním koncertu Schulhoffova kvarteta ve Španělské synagoze 5. února představilo občanské sdružení Phoenix z Telče ve spolupráci s Renesanční společnosti ze Slavonic a Židovským muzeem v Praze knihu Oldřicha Koblasy „Malíř neumírá“. Toto dílo zasvěcené životu a dílu Františka Mořice Nágla (1889–1944) sleduje jeho malířské osudy, tvorbu v terezínském ghettu i tragickou smrt v Osvětimi. Mnohá Náglova díla byla náhodou objevena roku 1952 na půdě jednoho terezínského domu. V loňském roce brněnská židovská obec získala nečekaně početný soubor Náglových předválečných akvarelů a kvašů. Některé z nich tvoří ilustrační doprovod právě vydané publikace. Z NOVÝCH PUBLIKACÍ MUZEA SLOVNÍK JUDAIK Tato příručka umožňuje poprvé v češtině orientovat se v židovských rituálních předmětech používaných v synagoze a v domácnosti. Histo- rikům umění, etnologům, starožitníkům, i laikům však též představuje další předměty vážící se k životu židovské komunity, spolků, cechů i soukromých osob. Hlavní část slovníku obsahuje 149 hesel vzájemně provázaných odkazy a stručnou charakteristiku symbolů vyskytujících se nejen na rituálních předmětech, ale i na náhrobcích. Připojené okruhy hesel umožňují snadněji zařadit předmět do kontextu. Aparát knihy navíc obsahuje i kalendář židovských svátků, slovníček neznámých výrazů a rejstřík. Jednotlivá hesla doprovází přes 200 názorných kreseb vytvořených vesměs podle originálních trojrozměrných sbírkových předmětů Židovského muzea v Praze. Na vydání knihy se podílel kolektiv autorů Židovského muzea v Praze, ilustrace jsou dílem Hany Pavlátové. Kniha má 142 stran. ŽIDOVSKÁ MENŠINA V ČESKOSLOVENSKU VE TŘICÁTÝCH LETECH Právě vydaný cyklus přednášek Vzdělávacího a kulturního centra Židovského muzea v Praze nazvaný „Židovská menšina v Československu ve třicátých letech“ chronologicky navazuje na předchozí sborník o židovské menšině v ČSR ve dvacátých letech minulého století. Na uspořádání cyklu se podílela Blanka Soukupová z Fakulty humanitních studií Univerzity Karlovy, která se ve sborníku věnuje českožidovskému hnutí, projevům antisemitismu a vzájemnému vztahu židů / Židů k T. G. Masarykovi a naopak. Další autoři (Kateřina Čapková, Radka Čermáková, Hedvika Novotná, Peter Salner a Marie Zahradníková) se zabývají sionistickým hnutím, vztahem českých židů k Palestině, situací na Slovensku a vzpomínkami pamětníků. Sborník vychází s finanční pod- porou Nadačního fondu obětem holocaustu. Je doplněn fotografickou přílohou, má 124 strana 16 stran černobílých ilustračních příloh. Obě publikace si je možno objednat na adrese Židovského muzea v Praze nebo elektronicky: salesjewishmuseum.cz případně přímo na webových stránkách muzea: www.jewishmuseum.cz/shop NOVÝ PRACOVNÍ SEŠIT K PROJEKTU HANIN KUFŘÍK Vzdělávací a kulturní centrum Židovského muzea v Praze vytvořilo nový interaktivní program pro základní a střední školy, založený na práci s knížkou Karen Levinové „Hanin kufřík“. Knihu vydalo nakladatelství Portál ve spolupráci s Židovským muzeem v Praze v roce 2003 (Zpravodaj informoval v č. 3/2003). Účastníci programu se na základě vlastní práce s dokumenty a následné diskuse s člověkem, který přežil holocaust, seznámí s osudy konkrétních osob z Protektorátu Čechy a Morava a ze Slovenska za druhé světové války. Ke vzdělávacímu programu byly zhotoveny pracovní sešity, které usnadní žákům samostatnou práci. Program je určen pro 8. a 9. třídy základních škol a pro střední školy, po určitých úpravách ho je možno použít i pro mladší žáky základních škol. Zájemci najdou více informací na webové stránce: www.jewishmuseum.cz/cz/czprimary.htm VÝZNAMNÉ NÁVŠTĚVY Březen – velvyslanec Maďarské republiky H. E. István Szabó a paní vyslankyně Mrs. Katalyn Bozsaky, zástupkyně pana velvyslance. – Israel Katz, Ministr zemědělství Státu Izrael


text: Projekce zahrad a zeleně — Kratěna, zahradní architekt, Svitavy www.kratena.cz/projekce Jak postupujeme při vytváření návrhu rodinné zahrady? První konzultace slouží k seznámení projektanta s požadavky a přáními investora (zadavatele). Většinou se první setkání uskuteční v terénu a přímo na místě je projednáno zadání, ujasní se směr, kterým návrh povede. K vypracování návrhu je třeba dodat mapové podklady – geometrický plán či katastrální snímek s aktuálními stavebními objekty. Pokud toto není k dispozici, projektant provede zaměření pozemku a objektů – tedy polohopisu, popřípadě i zaměření relativních výšek. Následuje vypracování konceptu návrhu, podle zadání je vypracována 1 nebo více variant, který jsou zkonzultovány se zadavatelem a ten si vybere výslednou variantu, popřípadě je koncept upraven. Při návrhu klademe důraz nejen na kompoziční působivost a pobytovost zahrady, ale i na její snadnou údržbu. Zohledňujeme i velikost a polohu pozemku, půdní a klimatické podmínky, jejichž respektování je nutné pro správné fungování zahrady. Po odsouhlasení změn je provedena studie zahrady, která je předložena jak v půdorysném řešení, tak prostorovém – jsou vypracovány skici, které dokladují hmotové řešení prostoru. Studie obsahuje členění prostoru na jednotlivé funkční celky, je ujasněna poloha stavebních i vegetačních prvků v zahradě. Poslední fází je dopracování projektu do fáze prováděcí dokumentace, kde jsou řešeny technické detaily stavebních prvků (pergola, schodiště, zpevněné plochy, bazén, jezírko...) a je vytvořený osazovací plán zahrady se specifikovaným rostlinami. Navrhovaný projekt jsme schopni zrealizovat a zajistit i pravidelnou údržbu. Průvodní zprávu, která obsahuje popis navrhovaného zahradně-architektonického řešení, seznam použitých rostlin a výkaz výměr. Dle stupně projektu je přiložen buď přibližný propočet ceny realizace nebo položkový rozpočet s cenami jednotlivých pracovních operací a naceněním rostlinného materiálu. Grafickou část, která obsahuje studii kompozičního řešení zahrady, osazovací plány se specifikací rostlin, skici/perspektivy navrhovaných partií a případně technické detaily. Je ovlivněna velikostí a členitostí pozemku, náročností a požadavky klienta na prostorové řešení a budoucí využití, potřebou začlenění stávající zeleně a také kvalitou a množstvím Vámi dodaných podkladů. Cenu jsme schopni Vám navrhnout po prvním nezávazném setkání, prohlídce a zaměření pozemku a po konzultaci s Vámi, kde se dozvíme Vaše představy a nároky. Ing. Karel Kratěna – vedoucí projekce 1989 – 1993, Gymnázium Svitavy 1993 – 1998, Zahradnická fakulta Mendelovy univerzity v Brně – obor Zahradní a krajinářská architektura Ing. Markéta Jordánková (Pechová) 1994 – 2001, Gymnázium Kojetín 2001 – 2006, Zahradnická fakulta Mendelovy univerzity v Brně – obor Zahradní a krajinářská architektura 2005, odborná stáž v botanické zahradě v Birminghamu (Velká Británie) ~ A summer term of practical training in amenity horticulture at The Birmingham Botanical Gardens and Glasshouses


text: Čau, Hewitte! Hádám, že následující otázku jsi nejspíš očekával, ale myslím, že padnout by zřejmě měla, tak si ji odbudeme hned na začátek: Hewitt versus Řezník? Myslím, že podobnost je vcelku zjevná, byť je pravda, že vůči Řezníkovi resp. Sodomě Gomoře už bude vzhledem k jeho (jejich) postavení poměřován asi veškerý domácí horrorcore. Ta maska ale byla hodně podobná a přijde, že na "Plnej zlosti" ses mu dost přiblížil i rapem. Otázka je jasná – co bys k takovému přirovnání řekl? Je tam nějaká záměrná inspirace? | Takže zdar!, Počítal jsem s touto otázkou záměrná inspirace tam určitě není tam prostě pár lidí nepřekouslo tu podobnost s tou maskou a právě si myslím že po Plnej zlosti ... Zdravím! Nechoďme kolem horké kaše a začneme hned zostra. V čem dle tvého mínění tkví esence skutečného black metalu? | Hails! Esence skutečnýho Black Metalu je v jeho jednoduchosti, syrovosti, chladnosti a temnotě. Člověk do toho musí jít vážně srdcem aby přenesl sračky z hlubin svojí duše do songu, protože jedině tak může onu rozkládající se hnilobnou náladu cítit i ten, kdo to potom poslouchá a cítí, že je to upřímný a neni to jen nějaká snůška sraček od někoho, kdo to vůbec tak nemyslel a nevěřil tomu co dělá na 100%. Díky upřímnosti při tvorbě, a díky daný vizi co oním songem chce člověk říct, vzniká velká část atmosféry která je v případě Black Metalu poměrně dost důležitá a zároveň ... V loňském roce nás toho v redakci na domácí metalové scéně zas tak moc nezaujalo. Jednou z čestných výjimek ovšem byli The Corona Lantern, kteří se stali velice příjemným objevem. Nejprve ne sebe upozornili jarním ípkem "MMXV" a svůj potenciál následně potvrdili podzimním dlouhohrajícím debutem "Consuming the Tempest", jenž hned u dvou našich redaktorů zabodoval i v konečném zúčtování hudební sezóny s kódovým označením 2015. A to už byl dostatečný důvod k tomu, abychom spáchali i nějaký ten menší rozhovor. Odpovědí na naše otázky se ujali hned čtyři členové kapely... | Ahoj! První otázka bude možná trochu klišé, ale v tomhle případě mi dává smysl se na ni zeptat – jak vlastně The Corona Lantern vznikla? Spíš než o nějaké suché faktografické údaje mi jde o ty ... Pokud by se konala soutěž o nejšílenější název kapely všech dob, nedokážu si představit nikoho, kdo by byl schopen porazit tuto běloruskou formaci. Nicméně, jakkoliv je jméno nejspíš tím prvním, čeho si každý všimne, je okolo tohoto projektu mnohem víc zajímavostí. To všechno dohromady dalo důvod, proč jsme se rozhodli skupinu kontaktovat a zeptat se na pár otázek nejen o názvu, ale i o konceptu nebo nadcházející desce... | Zdravím do Běloruska a díky za tenhle rozhovor! Ze všeho nejdřív bych se chtěl tak trochu omluvit, že se budu pokládat tolik dotazů ohledně jména kapely. Věřím ale, že v tomhle případě to má cenu. Popravdě, tohle je vlastně má první otázka – jste si vědomi skutečnosti, že většina lidí se o Eximperitus... pravděpodobně bude zajímat spíš ... Některé skupiny se na scéně pohybují třeba i dvacet let, a přitom je málokdo zná a v obecném povědomí fanoušků nejsou. A pak jsou tu kapely, které jsou naopak vidět hned od začátku. V současné době zde má málokdo našlápnuto tak jako Mallephyr, kteří do metalové kotliny vletěli jak velký vítr a s pouhým jedním demosnímkem na kontě už mají na pažbě zářezy z pódií takových festivalů jako Brutal Assault, Phantoms of Pilsen nebo Eternal Hate Fest, další spoustu zajímavých akcí i nadšené ohlasy. I o tom, avšak nejen o tom jsme si povídali se zpěvákem a kytaristou Opatem... Rozhovor byl rozdělen do dvou částí, přičemž tu první jsme vydali před několika dny (viz). Nyní navážeme s jejím pokračováním, které následuje níže: | Inu, pojďme teď na nějaké trochu jedovatější ... Mallephyr (část 1) Některé skupiny se na scéně pohybují třeba i dvacet let, a přitom je málokdo zná a v obecném povědomí fanoušků nejsou. A pak jsou tu kapely, které jsou naopak vidět hned od začátku. V současné době zde má málokdo našlápnuto tak jako Mallephyr, kteří do metalové kotliny vletěli jak velký vítr a s pouhým jedním demosnímkem na kontě už mají na pažbě zářezy z pódií takových festivalů jako Brutal Assault, Phantoms of Pilsen nebo Eternal Hate Fest, další spoustu zajímavých akcí i nadšené ohlasy. I o tom, avšak nejen o tom jsme si povídali se zpěvákem a kytaristou Opatem... Rozhovor byl rozdělen do dvou částí a nyní vám přinášíme tu první, v níž se hovoří především o nadcházejícím debutu "Assailing the Holy", fungování kapely nebo textové stránce. Druhou část, do níž ... Forndom (část 2) Slibovaná druhá část rozhovoru se švédskou formací Forndom je tu. Zatímco první část (čtěte zde, pokud jste ještě nečetli) se zabývala vlastní muzikou a souvisejícími okolnostmi, ta druhá se soustředí spíš na obecnější témata. Na otázky samozřejmě opět odpovídal H. L. H. Swärd, jediný člen Forndom. | Kromě Facebooku lze Forndom nalézt ještě na Tumblr, který se zaměřuje spíše na fotky než na muziku, což pro hudební kapely není úplně běžné. Jak ses dostal k fotografování? Považuješ se víc za hudebníka nebo za fotografa? | Jak už jsem částečně zmínil, začal jsem pořizovat fotky někdy v době, kdy jsem opustil svojí starou kapelu. Začal jsem fotografovat na telefon, ale potom jsem si koupil digitální fotoaparát kvůli lepší kvalitě a více možnostem editace. Hádám, že z toho lze ... Forndom (část 1) Švédský neofolk/darkambientní projekt Forndom získal větší pozornost v loňském roce po oficiálním vydání EP "Flykt" – a nutno říct, že zaslouženě, protože atmosféra nahrávka byla dost pohlcující. První počin nedávno doplnila dlouhohrající deska "Dauðra dura", což byl vhodný důvod k tomu, abychom kontaktovali H. L. H. Swärda, stěžejní postavu skupiny, a položili mu několik otázek. Rozhovor je rozdělen na dvě části. Ta první, která se soustředí především na muziku a s ní související záležitosti, následuje níže. Druhá část vyjde během pár dnů... | Ahoj! Úplně první otázka nebude příliš originální, ale pořád stojí za to se na ni zeptat – ačkoliv jsem si vědom toho, že už jsi na tyhle věci odpovídal někde jinde. Původně jsi začal dělat hudbu pod názvem ... Ahoj, Nathanaëli! Jak se máš? Co poslední dobou děláš? | Ahoj a děkuji, že jste si udělali čas mě vyzpovídat! Poslední dobou pilně pracuji na dokončení svého nového sólového alba a také na druhé desce mé instrumentálně metalové kapely The Night Watch. Oboje zní skvěle a těším se na jejich vydání. Dále ještě pracuji na skládání nového alba Musk Ox. | Musk Ox jsi založil v roce 2005 ovlivněn, jak je psáno na stránce kapely, Ulver, Empyrium, Tenhi a October Falls. Měl jsi hned od začátku nějakou konkrétní představu, jakým hudebním směrem by ses chtěl vydat? Mohl bys s odstupem říct, co přesně sis vzal z tvorby výše jmenovaných interpretů? | Když jsem poprvé začal tvořit muziku, chtěl jsem vzít posluchače ... Zdravím Bloody Lair! Na začátek rozhovoru bych se rád trochu pohrabal ve vaší historii. Kdesi jsem se dočetl, že kapela ve své úplně původní inkarnaci začala ještě bez tebe a hrála heavy metal, což je trochu jiná káva oproti tomu, co jste jako Bloody Lair začali hrát později. Jsou tyhle informace správné? Mohl bys nám to trochu přiblížit, jak vypadaly takové ty úplné začátky Bloody Lair, jak ses ke skupině dostal ty atp.? | Hello Maniacs!!!!!!! Na začátek se představím. Jmenuji se Lukáš /Lord Obst/ kytarista a jsem zakladajícím a nejstarším členem Bloody Lair. Samozřejmě máš správnou informaci. Chodili jsme spolu všichni na stejnou střední školu leteckých mechaniků v Aero Vodochody. Bohužel hudebně jsme začali spolupracovat až po maturitě. Vůbec jsme nevěděli jeden ...


text: Včerejší neděle byla máslící s notebookem v posteli a s playlistem filmů. Jelikož byly oznámeny nominace na letošní Oskary, nebyl tak problém projet torrenty a během pár minut sem měl všechny nominované kousky na disku. Ještě před nimi jsem omrknul snímek A bude hůř. Zfilmovaná podoba knihy Jana Pelce (kterou sem nečetl ale hromada kamarádů mi o ní povídala a říkala jak je to zásadní knížka) o pravých českých bufeťákách a hašišákách v období komunistické normalizace 80tých let v ČR. Černobíle natočený snímek a životě mániček a santusáků, kteří chlastem a fetem bojovali proti tehdejší době a systému. Hezky sirové a skutečné. Přestože hulí vajgly ze země a žerou jídla z kontejnerů, získají si vaše sympatie. Sám sem přemýšlel, jak bych asi fungoval já v jejich letech, kdyby do toho všeho tady nevstoupila sametová revoluce. Chlapci dávají 7 hvězdiček z 10ti Další film, o kterém chci napsat pár řádků je Slumdog Millionaire - český stupidně znějící překlad Milionář z chatrče je dalším snímkem Dennyho Boyla. Ano, přesně tenhle chlapík má na svědomí Trainspotting. Film je o jednom mladém Indovi z jedné chudinské čtvrti, který se dostal do pořadu chcete být milionářem a vyhrál hroznej balík byť nemá pomalu ani základní vzdělání. Je šouplej do basy, kde ho mučí aby se přiznal, jaktože zná odpovědi na všechny otázky. Každou otázku pak vysvětluje na svém životním osudu. Je to výborně natočený film, který mi v ledasčem připomínal Město Bohů ze života slamů v Rio de Janeiru . Týpek se musel těžce protloukat životem a Indie je tady vylíčena tak, jak si ji představuju :) Co na tom, že to končí romantickým happyendem. Člověk mu to po tom všem přeje a když to celé skončí, máte pocit, že ste právě viděli výborný film plný emocí, dynamiky, výborných hereckých výkonů (anglická produkce :) a originální story. Bod a potlesk a chlapci dávají 9 hvězdiček z 10ti! vuze ! tam jsou vsechny torrenty pokupě a i "stahovací comander" tam je :-D a nabídka nějakých fullHD traileru a různých kokotin MIKLO - viděl jsem zatím jenom jeden obrázek, ale šel bych an to i do kina.... Temný obraz, Renesance, SinCity... líbí se mi tenhle flashoidní styl AYAAP: hele používá isohunt.com tam si najdu torrent a na macovi mam Transmission. Na Pc toho jsou mračna těch klientů. Je dobré vybírat ne ty uplně nejvytíženější torrenty. Vidíš vždycky kolik lidí to sdílí SEEDS a druhej sloupek kolik tahá. Ideální je tak někde ani moc ani málo no. taky je dobré číst před stahování komentáře u toho torrentu bo někdy jsou to fejky atp. pak už jen hodíš adresu do torrentu a taháš. Já si dal minulý týden Slumdoga v kině a na to, že je to všude tak vynášeno do nebes mě to nenadchlo. Docela slabý příběh, ke všemu prostředí milionáře a happyend...snad příště! ...ale žádné stres, my sme zvyklí na Tvou dadaistickou úpravu gramatiky, akorát mě to vobčas píchne do voka... *14* Danny Boyle má taky na svědomí Mělký hrob a ...a bude hůř jsem četl několikrát, ale po třetím čtení jsem měl solidní depku a čtvrtý jsem už ani nedokončil a knihu odeslal dál... chlape dej si Výměnu od Eastwooda ... nejlepší film poslední doby {odkaz} a hrajou to zrovna v kinech tak nech jednou ležet těch pár palců monitoru na pokoji a vyraz před plátno.


text: Tvořeníčko od srdce: května 2013 Dnes Vám ukáži dva motýlky pro malou Adélku do pokojíčku aby jí vše ladilo k andělce. U nás je hrozná zima, vůbec to nevypadá že by už za měsíc měly být prázdiny.. Fotila jsme v zimní vestě . Dneska nás asi ven nic nevyžene. Kdybych měla krb určitě by v něm teď plápolal oheň.. Přeji Vám všem krásný zbytek neděle a krásný celý nový týden.. v 14:32 24 komentářů: Pro Adélku do nového pokojíčku Opravdu dlouho jsem nic nevložila, nestíhám šít, nestíhám ani koukat co vkládají jiní a to je mi také líto, ale s jarem přišly další povinnosti zahrada , dům nejen zevnitř ale také z venku :-)). Také jsme začala pravidleně s kamarádkami chodit rychlou chůzi, je to fajn, ale času je o to méně. Naší kočičku Dianku trápily kameny v močovém měchýři a tak musela na operaci, takže když už jsou ne tom děti lépe marodila ona. Tahle andělka je pro malou Adélku do jejího nového pokojíčku, její maminka na jí čekala opravdu trpělivě a dlouho, tak snad se jim oběma bude líbit , je ušitá z látek , které vybrala právě její maminka. Mějte krásné slunečné dny. U nás právě začíná řádit bouřka, takže z chození nebude nejspíš nic a tak bude třeba trochu času na PC...


Upřímně douvám, že Flix do toho praští a spoje přídá. Jančura potřebuje konkurenci, která mu dí ochutnat způsoby, jakými zlikvidoval ostatní dopravce.


NARVA zarovka, osvetleni interieru 17037 Ean: 2008280000893 17037 NARVA Kód výrobce: 17037 Objednací kód: 00485-17037 Název: Zarovka, osvetleni interieru Ean: 2008280000893 SLEVA 39 % z ceny na prodejně: 7 Kč Použití: Osvětlení interiéru vozidla Typ žárovky: neuvedeno Provedení: W2x4,6d jmenovitý výkon ( W): 1 W