text: Topaz (Boodt, 1636), chemický vzorec Al2{SiO4(F,OH)2}, je kosočtverečný minerál. Nazván podle ostrova Topasos v Rudém moři. Původ Pozdně magmatický a postmagmatický minerál kyselých magmatitů se zvýšeným obsahem Al a F. Vyskytuje se jako horninotvorný minerál v autometamorfovaných cínonosných žulách a na křemenných žilách v jejich okolí, v žulových pegmatitech, méně často i jinde. Odolný proti zvětrávání, valounky je možné najít v náplavech. Morfologie Tvoří dokonale omezené krystaly a jejich drúzy. Krystaly jsou velmi bohaté na tvary a bývají více či méně sloupcovité, vertikálně rýhované. Vlastnosti Fyzikální vlastnosti: Tvrdost 8, hustota 3,5–3,6 g/cm3, štěpnost dokonalá podle {001} (je patrná alespoň nepatrnými vnitřními trhlinkami, čímž se odlišuje od berylu, popřípadě od křemene), lom lasturnatý, nerovný. Optické vlastnosti: Barva: bezbarvý, žlutá, zlatožlutá, růžová, namodralá, červená, fialová, zelenavá, hnědá. Lesk skelný, průhlednost: průhledný, průsvitný, vryp bílý. Při delším osvětlení ztrácí barvu. Chemické vlastnosti: Složení: Al 29,61 %, Si 15,41 %, O 43,02 %, F 11,47 %, H 0,5 %, příměsi Cr, Fe3+, Mg, Ti. Pomalu se rozpouští v horké H2SO4, v dmuchavce se netaví, ale zakaluje. Odrůdy pyknit – žlutý, paralelní nebo radiálně stébelnaté agregáty krystalů. Název z řeckého pyknós – hustý, tuhý. zlatý topaz – průhledné krystaly vínově žluté barvy. brazilský rubín – průhledný, narůžovělé barvy, naleziště na řece Rio Belmonte, Brazílie. modrý topaz – průhledný, naleziště Murzinka na Uralu a Sibiř. Získávání Využití Nepříliš využívaná žáruvzdorná surovina; abrazivum (brusné prášky a pasty); ozdobný a drahý kámen (fasetové brusy, kabošony). Naleziště Výskyt řídký. Česko – Cínovec, Krupka, Horní Slavkov, Písek, Rožná Slovensko Norsko – Iveland (krystaly do hmotnosti 80 kg) Rusko – Ural Ukrajina – Volyň Brazílie Nigérie Mexiko Japonsko a další. Odkazy Reference Externí odkazy anglicky Topaz na webu mindat.org Topaz na webu Webmineral Minerály Minerály 8. třídy Nesosilikáty Drahé kameny Šperkařství


source: CulturaX

text: Rybář Bohumil Kuna natočil další video, ve kterém kritizuje známou kaprařskou firmu CC Moore, která pochází z Mekky kaprařiny – z Anglie. Tentokrát si vzal na paškál produkt – přesněji řečeno neutrálně vyvážené boilies – kde cena kuličky vychází na 8 korun. O jaké boilies jde? O neutrálně vyvážené boilies CC Moore Live System. Toto boilies stojí 280 korun, v balení je 35 kusů boilies. Po rozpočítání 1 kulička stojí 8 korun. A právě cena je to, co rybářovi Kunovi na celé věci nejvíce vadí... U boilies CC Moore Live System se píše: „Mix ptačích zobů a mléčných proteinů s krémovo-sladkou vůní, který je okamžitě účinný bez jakéhokoliv předkrmování. Pokud hledáte celoroční boilies účinné bez nutnosti velkých dávek krmení, je Live system ideální volba. V Anglii se toto boilie stalo velmi populární a na mnoha těžkých klubových vodách byli s jeho pomocí uloveni největší kapři.“ „Takže vlastně podle toho co tady píšou, když si koupíte krabičku za tři kila, tak máte zaručeno, že jako mladý, nezkušený rybář, musíte chytit celoročně, bez krmení,“ komentuje boilies od CC Moore Bohumil Kuna. Na celé video se podívejte níže...


source: wikipedia

text: Literatura pro děti, literatura pro děti a mládež (LPDM) neboli dětská literatura je část literatury určená dětskému a mladému čtenáři, která svoji úpravou a obsahem knih přispívá k mentální, etické a estetické výchově čtenáře a je jim uzpůsobena. Má dvě hlavní větve - literaturu pro děti (zhruba 6-12 let) a literaturu pro mládež či dospívající (12-18 let), mezi nimiž je znatelný předěl co do formy i tematiky. Rozlišují se intencionální literatura pro děti, která je psána pro dětského čtenáře záměrně, a neintencionální literatura pro děti, která byla psaná původně pro dospělé, ale dnes ji čtou děti (např. J. Verne, bratři Grimmové, H. Ch. Andersen, J. Swift, D. Defoe, W. Scott, K. May, v české literatuře - B. Němcová, K. J. Erben). Může probíhat i opačný proces – např. dětem původně určené Jiráskovy Staré pověsti české byly značně oblíbené i mezi dospělými. Vliv literatury na dítě je nenahraditelný. U dítěte se poslechem čtených příběhů a později jejich vlastní četbou probouzí obrazotvornost, cit pro jazyk, dochází k rozšiřování slovní zásoby. Jde o prostředek, jak dítě nenásilně vzdělávat a nutit ho k přemýšlení. Dítě si zároveň vštěpuje estetické a především mravní zásady a hodnoty. Rozdělení podle věku 3-6 let (předškolní věk) - leporela, omalovánky, říkadla, hádanky, příběhy (nejlépe se zvířaty). 6-11 let (mladší školní věk) - pohádky, povídky ze života dětí, příběhy z přírody, dobrodružné texty, rytmické verše. 11-15 let (školní věk) - dobrodružná literatura (western, indiánky), encyklopedie, dívčí romány. Historie literatury pro děti v Českých zemích Až do romantismu děti četly vybraná díla z literatury pro dospělé, případně čerpaly z lidové slovesnosti. Preromantický a romantický zájem o lidovou slovesnost byl podnětem ke vzniku literatury pro děti. První pohádkové sbírky byly psány pro dospělé, měly zachytit a sdělit hodnoty lidové slovesnosti. Literatura pro děti se v českém prostředí objevuje poprvé ve 14. století, kdyTomáš Štítný ze Štítného sepsal Řeči besední, určené primárně dětem. Do 18. století se dětská literatura omezovala na osamělé počiny jednotlivých nepočetných tvůrců a měla spíše nauční charakter, k tomuto typu patří Orbis pictus Jana Ámose Komenského.. To se změnilo zavedením povinné školní docházky, která si vyžádala vznik učebnic, encyklopedií pro děti a vydávání mravoučných příběhů a tzv. adaptací – pro děti zjednodušených textů, překládaných převážně z němčiny, ale i jiných jazyků (jednou z nich je dětský Robinson Crusoe). Jan Amos Komenský vytvořil první obrazovou publikaci pro děti – Orbis pictus (Svět v obrazech). Jde o několikajazyčný (česko-německo-latinský) obrazový slovník. Jeho výjimečnost spočívá v tom, že se snaží oslovit děti formou, která odpovídá jejich možnostem, což bylo v tehdejší době velmi neobvyklé. Za zakladatele literatury pro děti v dnešním slova smyslu bývají považováni Karel Alois Vinařický a František Doucha. Cenzura literatury pro děti a mládež Vzhledem k výchovné funkci tohoto druhy literatury bývají díla pro děti a mládež často předmětem cenzury. V období komunistické diktatury tak mohly být vyškrtnuty motivy, které byly považované za nevhodné (například smrt u Broučků Jana Karafiáta). Po roce 1989 pak z některých vydání starších děl mizí přímé odkazy na komunistické reálie či na skutečnosti, které odporují myšlenkám politické korektnosti či současným názorům na vývoj dítěte. Nejznámějšími případy jsou úpravy v knížkách Bohumila Říhy Honzíkova cesta či Malém Bobši Josefa Věromíra Plevy. Výzkum literatury pro děti a mládež Na literaturu pro děti a mládež se v současné době upírá také pozornost vědecké veřejnosti. Výzkumníci se zabývají třeba tím, jak jsou různá témata zpodobňována v dětské literatuře. Například vědci z Pedagogické fakulty Prešovské univerzity provedli výzkum zaměřený na zpodobňování člověka s handicapem v literatuře pro děti a mládež od poloviny devatenáctého století do roku 2020. Seznam knih oceněných britskými cenami za literaturu pro děti a mládež, které vyšly v češtině (1990-2010) Almond, David - Skellig - Tajemný Skellig - Carnegie (1998) Costa Books (1998) Burgess, Melvin - Junk - Herák - Carnegie (1996) Guardian (1997) Cottrell Boyce, Frank - Millions - Milióny - Carnegie (2004) Gaiman, Neil - The Graveyard book - Kniha Hřbitova - Carnegie (2010) Haddon, Mark - The Curious Incident of the Dog in the Night-time - Podivný případ se psem - Guardian (2003) McKay, Hilary - The Exiles - Bezdomovci - Guardian (1992) McKay, Hilary - Exiles at home - Bezdomovci opět doma - Nestle (1994) McKay, Hilary - Saffy's Angel - Šafránčin anděl - Costa Books (2002) Nicholson, William - The Wind Singer - [Ohnivý vítr. I.], Větrný zpěvák - Nestle (2000) Pratchett, Terry - Johnny and the Bomb - Johnny a bomba - Nestle (1996) stříbrná cena Pratchett, Terry - The Amazing Maurice and his Educated Rodents - Úžasný Mauric a jeho vzdělaní hlodavci - Carnegie (2001) Pullman, Philips - His Dark Materials : Book 1 Northern Lights - Jeho temné esence :Zlatý Kompas -Carnegie (1995) Guardian (1996) Pullman, Philip - Clockwork or All Wound Up - Hodinový strojek - Nestle (1997) stříbrná cena Pullman, Philip - Amber Spyglass - Jeho temné esence. Svazek III, Jantarové kukátko - Costa Books (2001) Reeve, Philip - Mortal Engines - Smrtelné Stroje - Nestle (2002) Rennison, Louise - Angus, Thongs and Full-Frontal Snogging - On je fakt boží! : tajné zápisky Georgie Nicolsonové - Nestle (1999) bronzová cena Rossof, Meg - Just In Case - S osudem v zádech - Carnegie (2007) Rowling, J. K. - Harry Potter and the Philosopher's Stone - Harry Potter a Kámen mudrců - Nestle (1997) Rowling, J. K. - Harry Potter and the Chamber of Secrets - Harry Potter a Tajemná komnata - Nestle (1998) Rowling, J. K. - Harry Potter and the Prisoner of Azkaban - Harry Potter a vězeň z Azkabanu - Nestle (1999) Costa Books (1999) Stewart, Paul a Ridell, Chris - Fergus Crane - Fergus a létající kůň - Nestle (2004) Stewart, Paul a Ridell, Chris - Corby Flood - Klárka a Samohybné křeslo - Nestle (2005) bronzová cena Stewart, Paul a Ridell, Chris - Hugo Pepper - Hugo a podivuhodné vzduchosaně - Nestle (2006) stříbrná cena Thompson, Kate - The New Policeman - Nový policista - Guardian (2005) Costa Books (2005) Wilson, Jacqueline - Double Act - Dvojčata v průšvihu - Nestle (1995) Wilson, Jacqueline - Illustrated Mum - Ilustrovaná Máma - Guardian (2000) Wilson, Jacqueline - Lizzie Zipmouth - Líza Bublina - Nestle (2000) Wooding, Chris - The Haunting of Alaizabel Cray - Přízračný svět Alaizabel Crayové - Nestle (2001) stříbrná cena Seznam autorů Hans Christian Andersen Petra Braunová Kir Bulyčov Lewis Carroll Carlo Collodi Karel Jaromír Erben František Flos Jaroslav Foglar Bratři Grimmové Jan Karafiát Rudyard Kipling Erich Kästner Clive S. Lewis Josef Lada Astrid Lindgrenová Jack London Jiří Macoun Karel May Alexander A. Milne Ferenc Molnár František Nepil Božena Němcová Charles Perrault Josef Věromír Pleva Terry Pratchett Joanne Rowlingová Bohumil Říha Andrzej Sapkowski Ondřej Sekora Henryk Sienkiewicz Robert Louis Stevenson Eduard Štorch J. R. R. Tolkien Mark Twain Jules Verne Frank Wenig Jan Wenig Související články Spisovatelé knížek pro děti Literatura Literatura pro děti Literatura pro mládež Německá literatura pro děti a mládež v Rakousko-Uhersku v druhé polovině 19. století Odkazy Reference Externí odkazy Svět dětské fantazie Nakladatelství Fragment Nakladatelství Albatros Literární žánry


Dobrý den, mám 8 měsíční dceru, která váží 6 580g (při narození vážila 3 560g)....


source: fineweb

text: Aktuální doporučení a varování 04.01.2013 16:08 V této kapitole upozorňuje Ministerstvo zahraničních věcí ČR na náhlé závažné změny, ovlivňující podmínky cestování do vybraných zemí. Zhoršené cestovní podmínky trvalejší povahy jsou publikovány v sekci Specifika, bezpečnostní situace, doporučení turistům v části Státy a území - Cestování. Ministerstvo zahraničních věcí doporučuje všem cestovatelům využít systém Dobrovolné registrace občanů při cestách do zahraničí - DROZD. Tento systém umožňuje účinně organizovat pomoc v případě vzniku mimořádné události v zahraničí.


text: V Ricoh fóru multinick bmx pod falešným nickem krizky popivoval pe-pa. Normálně jsem ho požádal o to, ať jedná normálně a když se makb snažil rozvíjet nesmyslnou diskusi, tak jsem mi ki přenesl do vlakna TNC. Tam ki vymazal , a zfalšovanou s pomluvami ji vložil do fidkuze o pe-pa. Naprosto nesmyslně, mimo tema. Přikládám přesné znění diskuse, kterou ks mu přenesl fo jejo vlákna aby neplevelil s bmx diskuzi a kterou makB z vlakna vymazal , potom ji zfalšoval a lhal o dalších skutečnostech. od **lasta » dnes, 08:01.. máš přesný originální otisk diskuze kterou jsi zmanipulovanou vložil do Ricoh fora. Vytrhl jsi sdělení ze souvislostí a vyvolal tak negativní dojem, s návaznými nepravdami. Lhal jsi o mém nicku, lhal jsi o dvojnásobném zabanovaní na podnět pana Suchánka a tím vynuceném změny nicku, lhal jsi o panu Suchánkovi.


Včera zemřel John Trudell... pohleď, mladá tvář a také stará v každém věku zajímavě přežívá vše, co vytvořil muž svobodná je u některých kmenů u některých náboženství podléhá pak muži v některých zas společnostech cenu má jen jídla, které pozře u některých národů je nenápadně silná o ní tvrdí, že je velmi slabá jinde zas je vždycky však je rodnou sestrou země do života za všech okolností nezbytnost je veškerého žití Do očí jí pohleď Do srdce jí pohleď na modravém nebi Její krásu vidíš v potemnělé noci borovice mazlící se s čerstvým bílým sněhem Její duši vidíš odvahy je plná spolu s modlitbami Úterní glosy 8. 12. 2015 O soudnosti europoslance Ransdorfa si můžete udělat obrázek z následující věty z jednoho jeho rozhovoru: „Údaje o mém zadržení jako první v Čechách pravděpodobně získal pravicový týdeník Respekt.“ Ještěže nejmenoval ještě pravicovější Haló noviny... Michal Mašek, vedoucí redaktor Numismatického časopisu v úvodníku z č. 5 - 6: Migrace a s nimi spojené konflikty k lidské historii patří. Vítězové z nich vzešlí tato střetnutí považují za své nejskvělejší hodiny. Pro poražené, pokud rovnou neupadli v zapomnění, se pak jedná o největší národní tragédii. Prohráli, ale alespoň se bránili. My se nacházíme v situaci, kdy na území evropských států pronikají davy chtivé konzumovat bohatství a nikdo jim v tom není schopen zabránit. Naopak, diskutuje se o míře oprávněnosti jejich požadavků a o tom, co všechno jsme jim dlužni! Neumím si představit staroperského politika, jak káže o historické nutnosti Alexandrova vítězství a adoruje po bitvě u Gráníku nadcházející multikulturní obohacení perské kultury řeckými prvky. Možná někdo takový existoval. Zprávy o něm se však nedochovaly. Odmítání odpovědnosti a ustupování se totiž ne vždy nazývalo multikulturalismem. Čeští titulkáři ve své zaujatosti a žízni po krvi ztrácí schopnost přemýšlet. Turecká armáda vnikla bez povolení na území Iráku. Ale je to Irák kdo vyhrožuje. A hádejte čím? Tím, že se obrátí na Radu bezpečnosti. Ta nebetyčná drzost! Takovou agresivitu český novinář nesmí připustit, musí to co nejostřeji odsoudit. Takovou vyhrůžku nemůže nechat bez povšimnutí. A tak napíší: Irák vyhrožuje: Turečtí vojáci se musí stáhnout od Mosulu. Jinak... Jen nevím, jestli je to slepá zaujatost nebo obyčejná hloupost, ale čím dál víc to vypadá na kombinaci obou. Je mi až líto jak jsou redaktoři ČT zmatení a bezradní, když nám mají vysvětlit vítězství Nacionální fronty ve Francii.


Zemřel hrabě Zdeněk Sternberg: Pomáhal přes hranice, pak strávil 5 let v dolech - Šíp Zdeňku Sternbergovi bylo úctyhodných 97 let. Byl vychován jako dědic panství na hradu Český Šternberk. Za nacistické okupace byla jeho rodina pronásledována a hrad znárodněn. Po roce 1948 pomohl několika lidem utéct přes hranice. V karvinských dolech posléze strávil nuceně pět let, dva roky z toho u Pomocných technických praporů (PTP). V Karlínském hudebním divadle pracoval jako kulisák do roku 1968, kdy emigroval do Rakouska. Tam se vypracoval na zástupce ředitele potravinářského koncernu. Zdeňku Sternbergovi bylo úctyhodných 97 let Po sametové revoluci se Sternberg vrátil do Československa, kde v roce 1922 restituoval majetek jeho rodu, a to včetně hradu Český Šternberk. Po dobu 30 let ho trpělivě rekonstruoval a zveleboval. Žil tam se svojí manželkou Alžbětou a synem Filipem. Václav Klaus v roce 2005 udělil Sternbergovi medaili Za zásluhy. Sternberg byl obecně velmi oblíbený a lidé na něj nedali dopustit. Po sametové revoluci se Sternberg vrátil do Československa „Byl velice oblíbený, byl to skvělý, báječný člověk, ale bohužel situace nám nedovoluje cokoliv uspořádat a důstojně se s ním rozloučit. Budeme muset asi vyčkat příhodnější chvíle a potom po domluvě s paní kastelánkou třeba něco uspořádat,“ uvedla starostka Českého Šternberka Iveta Bártová pro ČTK. „Byl hodný, pomáhal lidem. Když se na něj obrátili s jakýmkoliv problémem, tak se snažil pomoci a vycházel jim vstříc,“ dodává. Sama má se Sternbergem jeden nezapomenutelný zážitek, na který ráda vzpomíná. Po roce 1948 pomohl několika lidem utéct přes hranice Před lety se v Českém Šternbergu konalo setkání starostů z mikroregionů. Spojené to bylo s prohlídkou hradu. Provázel tehdy sám Sternberg. „Pro kolegy starosty to byl báječný zážitek, vyprávění o hradu přímo z úst pana Sternberga bylo nezapomenutelné,“ dodala Bártová. Úmrtí Zdeňka Sternberga oznámila kastelánka Českého Šternberku Zuzana Míková. „Až vám bude 97 let, tak si na mě vzpomeňte. Ono se vždycky říká to krásné stáří a ty vzpomínky, ale ono to nestojí za nic. Daří se mi tedy přiměřeně,“ řekl Sternberg Lidovým novinám v jednom z posledních rozhovorů. Za nacistické okupace byla jeho rodina pronásledována


text: 5. prosinec je 339. den roku podle gregoriánského kalendáře (340. v přestupném roce). Do konce roku zbývá 26 dní. Svátek slaví Jitka. Události Česko 1777 Na žádost císařovny Marie Terezie bylo biskupství v Olomouci povýšeno na arcibiskupství. Biskupství brněnské založeno na základě císařského rozhodnutí z 16. listopadu 1776 a potvrzeno bulou papeže Pia VI. 1868 – V Rakousku-Uhersku byla zavedena všeobecná branná povinnost, délka základní vojenské služby byla stanovena na 3 roky. 1880 – Založena Ústřední matice školská na podporu českojazyčného školství v pohraničí. 1884 – Slavnostním představením hry Magelona J. J. Kolára bylo otevřeno Prozatímní národní divadlo v Brně. 1967 – AZNP Mladá Boleslav vyrobily čtvrtmiliontý automobil z typové řady Škoda 1000 MB. Svět 1456 – Při silném zemětřesení v Neapoli zemřelo 35 000 lidí. 1484 – Papež Inocenc VIII. z podnětu inkvizitora Heinricha Kramera vydal bulu Summis desiderantes affectibus, jež připustila existenci čarodějnic a zjednodušila procesy proti nim. To zahájilo hony na čarodějnice. 1492 – Kryštof Kolumbus objevil karibský ostrov Hispaniola. 1496 – Na příkaz krále Manuela I. byli Židé vyhoštěni z Portugalska 1757 – Sedmiletá válka: Pruská armáda zvítězila nad rakouskou v bitvě u Leuthenu. 1766 – Londýnská aukční síň Christie's pořádala svou první aukci 1931 – Katedrála Krista Spasitele v Moskvě byla zničena nařízením Josifa Stalina. 1933 – V USA skončila prohibice, Utah přijal 22. dodatek k ústavě, čímž bylo překročeno kvórum 75% států. 1978 – NATO zavedla systém AWACS. Narození Česko 1588 – Mikuláš Drabík, bratrský kazatel († 16. července 1671) 1749 – Karel Hanke, německý hudební skladatel narozený v Čechách († 10. června 1803) 1761 – Tadeáš Haenke, botanik, cestovatel a objevitel († 31. října 1817) 1777 – Karel Inzaghi, nejvyšší český a první rakouský kancléř († 17. května 1856) 1799 – Antonín Vojtěch Hnojek, kněz, národní buditel a spisovatel († 23. ledna 1865) 1808 – Johann Anton Starck, podnikatel a poslanec rakouské říšské rady. († 22. května 1883) 1831 – Mikuláš Karlach, kněz, probošt vyšehradský († 6. listopadu 1911) 1832 – Wenzel Dreßler, český lékař a politik německé národnosti († 13. prosince 1868) 1835 – Anton Schobloch, český podnikatel († 26. května 1900) 1836 – Rudolf Jablonský, český právník a politik, starosta Čáslavi († 30. září 1902) 1853 – František Mnohoslav Vrána, básník a folklorista († 6. června 1882) 1867 – Josef Vejnar, český lékař a fotograf († 19. ledna 1934) 1870 – Vítězslav Novák, český hudební skladatel a pedagog († 18. července 1949) 1873 – František Hummelhans, československý politik († 25. ledna 1942) 1874 – Ernst Hirsch, československý politik německé národnosti († 4. února 1925) 1875 – Sándor Herz, československý politik maďarské národnosti († 17. listopadu 1938) 1884 – Bohuslav Hostinský, matematik († 12. dubna 1951) 1893 – Josef Vaverka, profesor železničního stavitelství, rektor Vysokého učení technického v Brně († 31. srpna 1975) 1895 – Vladimír Šmilauer, český jazykovědec, bohemista a slovakista († 13. října 1983) 1897 – František Malkovský, první český akrobatický pilot († 8. června 1930) 1900 – Josef Panáček, amatérský historik († 3. ledna 1973) 1903 – Pavel Glos, farář, antifašista a spisovatel († 14. dubna 1985) 1904 Josef Trnka, rektor Českého vysokého učení technického, profesor geodézie († 18. listopadu 1962) Antonín Wagner, sochař, architekt a restaurátor († 11. ledna 1978) 1905 Jan Jílek, malíř († 14. března 1982) Václav Vaník-Váňa, fotbalista, reprezentant Československa († ?) 1906 – Antonín Hnízdo, přírodovědec († 20. června 1973) 1909 – Josef Stelibský, klavírista, kapelník a hudební skladatel († 28. dubna 1962) 1910 – Josef Hořejší, oběť komunismu († 1950) 1913 Josef Týfa, typograf († 19. ledna 2007) František Desenský, lidovecký politik († 1. května 1984) 1919 – Jan Kloboučník, redaktor, spisovatel († 22. října 1974) 1921 – Jánuš Kubíček, malíř († 21. května 1993) 1923 Čestmír Řanda, herec († 31. srpna 1986) Jan Zelenka, novinář, ředitel Československé televize a komunistický politik († 21. února 1998) 1924 – Marie Skálová, česká spisovatelka († 28. října 1996) 1925 – Jaroslav Hořánek, český malíř, ilustrátor, grafik a pedagog († 18. ledna 1995) 1926 – Eva Kondrysová, překladatelka († 17. září 2017) 1930 – Radim Malát, český malíř, ilustrátor a grafik († 24. listopadu 1997) 1931 – Ladislav Novák, fotbalový obránce a jeden z nejlepších světových obránců své doby († 21. března 2011) 1936 – Leoš Chládek, horolezec a expediční lékař 1945 – Dušan Tešnar, viceprezident NKÚ 1950 – Jitka Němcová, televizní a filmová scenáristka, režisérka a filmová pedagožka 1952 – Jitka Kupčová, místopředsedkyně Poslanecké sněmovny 1954 – Pavel Richter, československý hokejový útočník 1973 Vít Bárta, podnikatel a politik Luboš Motl, fyzik Svět 1377 – Ťien-wen, čínský císař († 13. července 1402) 1443 – Papež Julius II. († 1513) 1479 – Ayşe Hafsa Sultan, krymská princezna, manželka osmanského sultána Selima I. a matka sultána Sulejmana I. († 19. března 1534) 1537 – Jošiaki Ašikaga, šógun († 15. října 1597) 1657 – Filip Prosper Španělský, španělský infant († 1. listopadu 1661) 1687 – Francesco Geminiani, italský hudební skladatel, houslista a teoretik hudby († 17. září 1762) 1697 – Giuseppe de Majo, italský skladatel († 18. listopadu 1771) 1782 – Martin Van Buren, americký prezident († 24. června 1862) 1783 – Simon Greenleaf, americký právník († 6. října 1853) 1803 – Fjodor Ivanovič Ťutčev, ruský romantický básník a diplomat († 1873) 1804 – Anežka Hohenlohe-Langenburská, dědičná kněžna z Löwenstein-Wertheim-Rosenberg († 9. září 1835) 1820 – Afanasij Fet, ruský básník († 3. prosince 1892) 1825 – Eugenie Marlittová, německá spisovatelka († 22. června 1887) 1832 – Charles Yriarte, francouzský spisovatel a novinář († 10. dubna 1898) 1839 – George Armstrong Custer, velitel kavalérie armády Spojených států v Americké občanské válce a indiánských válkách († 1876) 1852 – Jan Pindór, polský evangelický pastor a spisovatel († 29. prosince 1924) 1859 – John Jellicoe, britský admirál († 20. listopadu 1935) 1861 Konstantin Aleksejevič Korovin, ruský malíř († 11. září 1939) Armando Diaz, italský generál († 29. února 1928) 1867 Antti Aarne, finský folklorista († 5. února 1925) Józef Piłsudski, polský revolucionář a státník († 1935) 1868 – Arnold Sommerfeld, německý teoretický fyzik († 1951) 1872 – Harry Nelson Pillsbury, americký šachový mistr († 17. června 1906) 1877 – Alessandro Anzani, italský konstruktér, motocyklový a automobilový závodník († 1956) 1885 – Andrej Kavuljak, slovenský historik a lesní inženýr († 30. května 1952) 1888 – Algot Niska, finský sportovec, obchodník, dobrodruh a pašerák († 28. května 1954) 1890 – Fritz Lang, rakouský a americký filmový režisér a scenárista († 2. srpna 1976) 1891 – Alexandr Rodčenko, sovětský fotograf a výtvarník († 3. prosince 1956) 1895 – David Cvi Pinkas, izraelský ministr dopravy († 14. srpna 1952) 1896 – Carl Ferdinand Cori, americký biochemik, nositel Nobelovy ceny za medicínu († 1984) 1897 – Geršom Scholem, izraelský filosof a historik († 21. února 1982) 1901 Walt Disney, americký filmový producent, režisér, scenárista a animátor († 15. prosince 1966) Milton Erickson, americký psycholog († 25. března 1980) Werner Heisenberg, německý fyzik, Nobelova cena 1932 († 1. února 1976) 1903 Arnold Gingrich, zakladatel a editor časopisu Esquire († 9. července 1976) Cecil Powell, britský fyzik, nositel Nobelovy ceny za fyziku († 1969) Johannes Heesters, nizozemský herec a zpěvák († 24. prosince 2011) 1905 Muhamad Abdulláh, kašmírský politik († 8. září 1982) Eberhard Spenke, německý fyzik († 24. listopadu 1992) 1907 Alina Centkiewiczowa, polská spisovatelka a cestovatelka († 11. března 1993) Lin Piao, čínský komunistický vojevůdce († 13. září 1971) 1911 Carlos Marighella, brazilský spisovatel a marxistický revolucionář († 4. prosince 1969) Władysław Szpilman, polský klavírista a hudební skladatel († 6. července 2000) 1913 – Július Gábriš, slovenský katolický biskup († 13. listopadu 1987) 1914 – Anatole Abragam, francouzský fyzik († 8. června 2011) 1916 – Hilary Koprowski, polský lékař, virolog a imunolog († 11. dubna 2013) 1922 – Benjamin Creme, britský esoterik, spisovatel († 24. října 2016) 1925 Anastasio Somoza Debayle, prezident Nikaraguy († 17. září 1980) Anna Świderkówna, polská historička a filoložka († 16. srpna 2008) 1927 – Pchúmipchon Adunjadét, thajský král († 13. října 2016) 1932 Sheldon Lee Glashow, americký fyzik, nositel Nobelovy ceny za fyziku Little Richard (Richard Wayne Penniman), americký zpěvák a pianista († 9. května 2020) Jacques Roubaud, francouzský básník, dramatik, prozaik a matematik 1934 Art Davis, americký jazzový kontrabasista († 29. července 2007) Eberhard Jüngel, německý luteránský teolog († 28. září 2021) 1938 – JJ Cale, americký zpěvák a kytarista († 26. července 2013) 1939 – Ricardo Bofill, španělský architekt a urbanista 1940 – Niko Grafenauer, slovinský básník, esejista, literární historik a překladatel 1941 Péter Balázs, ministr zahraničních věcí Maďarské republiky Igor Bázlik, slovenský skladatel a koncertní klavírista 1943 Nicolae Văcăroiu, premiér Rumunska Andrew Yeom Soo-jung, jihokorejský kardinál 1945 – Moše Kacav, prezident Izraele 1946 José Carreras, španělský pěvec (tenor) Hanif Kureishi, britsko-pákistánský dramatik, scenárista a spisovatel 1947 Rick Wills, britský baskytarista Džugderdemidín Gurragčá, mongolský kosmonaut 1949 – Bruce Edward Melnick, americký astronaut 1950 – Camarón de la Isla, španělský zpěvák romského původu († 2. července 1992) 1952 – Tibor Kočík, slovenský básník, esejista, publicista a editor 1954 – Hanif Kureishi, dramatik, scenárista a spisovatel pákistánsko-britského původu 1955 Richard Gibbs, americký skladatel filmové hudby Juha Tiainen, finský olympijský vítěz v hodu kladivem († 28. dubna 2003) 1956 – Krystian Zimerman, polský klavírista 1959 – Robbie France, britský bubeník, hudební producent a novinář, člen skupin UFO a Skunk Anansie († 14. ledna 2012) 1967 – Luc Jacquet, francouzský režisér 1975 – Ronnie O'Sullivan, britský hráč snookeru 1977 – Maks Ščur, běloruský básník, spisovatel a překladatel 1978 – Olli Jokinen, finský lední hokejista 1979 – Niklas Hagman, finský lední hokejista 1982 – Ján Mucha ml., slovenský fotbalový brankář 1985 – André-Pierre Gignac, francouzský fotbalista 1989 – Pamela Jelimová, keňská atletka 1991 – Monika Retschy, německá bouldristka 1994 – Ondrej Duda, slovenský fotbalista Úmrtí Česko 1886 – Anton Jungnickl, místní politik, starosta Znojma (* 10. června 1814) 1876 – Josef Množislav Bačkora, pedagog (* 2. února 1803) 1908 – Josef Uher, učitel a spisovatel (* 14. prosince 1878) 1911 – Josef Kyselka, kněz a spisovatel (* 16. března 1846) 1933 – Josef Mandl, malíř (* 18. března 1874) 1940 – Jan Kubelík, houslista a skladatel (* 5. července 1880) 1945 – Otto Lev Stanovský, kněz, rektor Arcibiskupského semináře v Praze, skladatel (* 8. listopadu 1882) 1950 – Bohumil Spáčil, provinciál České provincie Tovaryšstva Ježíšova (* 25. dubna 1875) 1958 – Alois Richard Nykl, lingvista (* 13. prosince 1885) 1961 – Miroslav Šustera, sportovec atlet a olympionik (* 15. března 1878) 1963 – Karel Stanislav, prozaik a dramatik (* 16. listopadu 1907) 1968 – Vladimír Boudník, grafik a malíř (* 17. března 1924) 1971 – Jiří Grossmann, textař, zpěvák a komik(* 20. července 1941) 1975 – Ludmila Kybalová, textilní výtvarnice (* 15. května 1905) 1984 – Jaromír Zápal, ilustrátor, malíř a spisovatel (* 18. března 1923) 1985 – Vladimír Ptáček, český herec a scenárista (* 29. října 1926) 1986 – Milena Zahrynowská, česká zpěvačka a herečka (* 10. listopadu 1941) 1990 – Josef Jedlička, český prozaik a esejista (* 16. března 1927) 1992 – Alois Apfelbeck, český matematik (* 18. listopadu 1925) 1994 – Zdeněk Petr, hudební skladatel populární hudby (* 21. září 1919) 1999 – Mojmír Balling, hudební skladatel (* 29. srpna 1928) 2002 – Jindřich Nečas, matematik (* 14. prosince 1929) 2007 – Zdeněk Pokorný, astronom (* 27. února 1947) 2010 – Heda Margoliová–Kovályová, spisovatelka a překladatelka (* 15. září 1919) 2012 – Miroslav Sígl, český publicista a spisovatel (* 25. září 1926) Svět 532 – Sáva Posvěcený, křesťanský poustevník, kněz a světec (* 439) 905 – Ealhswith, manželka anglosaského krále Alfréda Velikého (* asi 852) 1560 – František II. Francouzský, francouzský král (* 1544) 1608 – Zsigmond Rákóczi, sedmihradský panovník (* 1544) 1686 – Niels Stensen, dánský katolický kněz a přírodovědec (* 11. ledna 1638) 1755 – William Cavendish, 3. vévoda z Devonshiru, britský státník a šlechtic (* 26. září 1698) 1758 – Johann Friedrich Fasch, německý hudební skladatel (* 15. dubna 1688) 1784 – Phillis Wheatleyová, první afroamerická básnířka (* asi 1753) 1791 – Wolfgang Amadeus Mozart, hudební skladatel (* 1756) 1835 – August von Platen, německý básník a dramatik (* 24. října 1796) 1864 – Alžběta Alexandra Württemberská, bádenská princezna (* 27. února 1802) 1870 – Alexandre Dumas starší, francouzský prozaik a dramatik (* 1802) 1881 – Nikolaj Ivanovič Pirogov, ruský vědec, chirurg (* 25. listopadu 1810) 1883 – Jozef Danielak, slovenský kněz, filolog a publicista (* 15. listopadu 1856) 1888 – Imrich Henszlmann, uherský architekt (* 13. října 1813) 1891 – Petr II. Brazilský, brazilský císař (* 2. prosince 1825) 1907 – Jekatěrina Svanidzeová, první manželka Josifa Stalina (* 2. dubna 1885) 1911 – Valentin Alexandrovič Serov, ruský malíř a grafik (* 19. ledna 1865) 1916 – Hans Richter, rakouský dirigent (* 4. dubna 1843) 1925 – Władysław Reymont, polský spisovatel, nositel Nobelovy ceny za literaturu (* 1867) 1926 – Claude Monet, francouzský malíř (* 1840) 1927 – Fjodor Sologub, ruský básník (* 1. března 1863) 1931 – Filippo Rinaldi, rector major salesiánů (* 28. května 1856) 1936 – Oscar Wisting, norský námořník, polárník a objevitel (* 6. června 1871) 1942 – Emin Duraku, albánský partyzán (* 1917) 1944 – Julian Grobelny, německo-americký malíř (* 16. února 1893) 1945 – Thomas Morgan, americký genetik (* 1866) 1947 – William I. Thomas, americký sociolog (* 13. srpna 1863) 1949 – Alfred Lotka, americký chemik, fyzik, matematik (* 2. března 1880) 1950 – Šrí Aurobindo, indický hinduistický filozof, jogín, mystik a guru (* 1872) 1955 – Glenn Luther Martin, americký průkopník letectví (* 1886) 1965 – Joseph Erlanger, americký lékař, nositel Nobelovy ceny za medicínu (* 1874) 1969 Alice z Battenbergu, matka Filipa Mountbattena, manžela britské královny Alžběty II. (* 25. února 1885) Claude Dornier, německý letecký konstruktér (* 1884) 1974 – Hazel Hotchkissová Wightmanová, americká tenistka, dvojnásobná olympijská vítězka (* 20. prosince 1886) 1977 Rahsaan Roland Kirk, americký jazzový multiinstrumentalista (* 1935) Alexandr Vasilevskij, maršál Sovětského svazu (* 1895) 1978 – Pavol Čády, slovenský skladatel a textař (* 9. srpna 1911) 1988 – Aurélien Sauvageot, francouzský jazykovědec (* 13. dubna 1897) 1989 – Li Kche-žan, čínský malíř (* 23. července 1907) 2005 – Vladimír Toporov, ruský filolog (* 5. července 1928) 2006 – David Bronštejn, sovětský (ukrajinský) šachista (* 1924) 2007 Karlheinz Stockhausen, německý hudební skladatel (* 1928) John Winter, australský olympijský vítěz ve skoku do výšky (* 3. prosince 1924) 2008 – Alexij II., hlava Ruské pravoslavné církve (* 1929) 2009 Alfred Hrdlicka, rakouský politik (* 27. února 1928) Jim Rohn, americký motivátor, řečník a spisovatel (* 25. září 1930) 2011 – Violetta Villas, polská zpěvačka (* 1938) 2012 Dave Brubeck, americký klavírista (* 6. prosince 1920) Oscar Niemeyer, brazilský architekt (* 1907) 2013 Nelson Mandela, jihoafrický prezident, nositel Nobelovy ceny míru (* 1918) Colin Wilson, britský spisovatel, filozof (* 26. června 1931) Barry Jackson, britský herec (* 23. března 1937) 2014 Arthur Leipzig, americký fotograf (* 25. října 1918) Fabiola Belgická, belgická královna (* 11. června 1928) 2017 – Michal I., posledný rumunský král (* 25. října 1921) 2020 - Viktor Ponědělnik, ruský fotbalista (* 22. května 1937 ) Svátky Česko Jitka večer chodí Mikuláš Slovensko Oto Katolický kalendář Sáva Posvěcený Svět Mezinárodní den dobrovolníků Mezinárodní den půdy SSSR: Den ústavy Haiti: Den objevení Externí odkazy Prosincové dny


text: Athény nebo Atény ( ) jsou hlavním a největším městem Řecka. Rozkládají se na poloostrově Attika poblíž Sarónského zálivu. Žije zde obyvatel. S okolními městy, jako je například přístav Pireus, vytvářejí aglomeraci čítající přes 4 miliony obyvatel (zhruba 35 % celé populace Řecka). Jsou jedním z nejstarších měst na světě. Starověké Athény byly mocným městským státem, kolébkou západní civilizace, filozofie a demokracie. Svědkem slavné antické éry jsou památky jako Parthenón na Akropoli. Na byzantskou éru upomíná klášter Dafnion, který je spolu s Akropolí jednou ze dvou athénských památek zapsaných na seznamu Světového dědictví UNESCO. Roku 1834 se Athény staly hlavním městem moderního Řecka. V roce 1896 se v Athénách konaly první novodobé olympijské hry, které navázaly na antickou tradici. Dnes jsou Athény jedním z největších ekonomických center v jihovýchodní Evropě. Jejich přístav Pireus je největším osobním přístavem v Evropě a druhým největším na světě. Athény jsou také nejjižnějším hlavním městem evropské pevniny a nejteplejším velkým městem v Evropě. Národní archeologické muzeum schraňuje největší světovou sbírkou starořeckých památek. Historie Starověk Vznik Athén spadá až do 3. tisíciletí před naším letopočtem. Kolem roku 1400 př. n. l. byl na Akropoli jako první vybudován královský hrad. Písemně doložené dějiny Athén začínají v 8. století před naším letopočtem. Stát byl tehdy řízen šlechtou. Během času však získávali do té doby bezprávní rolníci a řemeslníci stále více svobody a možností spolurozhodování. Ještě předtím, v roce 621 př. n. l. zaznamenal Drakón tehdy platné zákony. Avšak Drakón stanovil tak přísné tresty za majetkové přečiny, že se staly příslovečnými jako „drakonické“. I za pouhou krádež obilí byl trest smrti. Podstatou Drakontových zákonů bylo rozlišení úmyslného zabití (vražda) a neúmyslného zabití. V prvním případě se výkon spravedlnosti ponechával na jednotlivých rodech, ve druhém případě výkon spravedlnosti přecházel na stát, který za neúmyslné zabití stanovoval náhradu (dobytek, otrok). Významným mezníkem v dějinách Athén byl rok 594/593 př. n. l., kdy byla zavedena Solónova ústava, jež umožnila všem občanům podílet se na soudní moci. Obyvatelstvo bylo rozděleno podle velikosti majetku do čtyř tříd, z kterých všechny se mohly zúčastňovat na volbách, ale do úřadů mohli být voleni jen příslušníci prvních dvou tříd (pentakosiomedimnoi a hippeis). Také zřídil radu pěti set, takže se rozšířila účast na politické moci pro nové vrstvy obyvatelstva (obchodníci, řemeslníci). V roce 547 Peisistratos nastolil osobní vládu (tyrannis), za jeho vlády dosáhly Athény významný rozvoj. Začal budovat chrám na Akropoli, zasvěcený ochranné bohyně Athéně (hekatonpedon – stostopý chrám – měl na délku sto stop, tedy asi 33 m). Později ho dal přestavět Periklés, na jeho místě vznikl Parthenón. Vrcholu demokracie dosáhly Athény za vlády Periklovy. V tomto „zlatém období“ v Athénách působil filozof Sókratés a představitelé antické tragédie jako např. Sofoklés, Aischylos nebo Eurípidés. Několik let po Periklově smrti v roce 429 př. n. l. se dominantní postavení Athén v Egejské oblasti zhroutilo. Aristokracií ovládaná Sparta a její peloponéští spojenci porazili Athény v peloponéské válce. V následujícím století byly Athény stále ještě významným městem, ale již nikoli politickou velmocí. Ke kulturnímu úpadku ovšem nedošlo – 4. století bylo dobou velkých filozofů. Když si Římané v roce 146 př. n. l. podmanili Řecko, Athény ušetřili. Římané ovšem řeckou kulturu podporovali a proto jejich nadvláda vedla možná trochu paradoxně ke kulturnímu rozmachu a hospodářské prosperitě Athén. císaři Hadrián a Nero Athény navštívili a obdivovali je. Hadrián dokončil chrám Dia Olympského a vybudoval novou čtvrť. Budoval zde akvadukty, lázně a různé jiné veřejné stavby. Athéňan Héródés Attikos se stal římským senátorem a v Athénách pod Akropolí postavil velké divadlo Odeon Heroda Attika, které v Athénách stojí do dnešních časů. Ve 3. a 4. století Řecko i s Athénami vyrabovali Gótové, v 5. století Hunové. Řekům se v těch dobách nedařilo bránit proti barbarům. Už od 1. století se v Athénách uchytilo křesťanství, které bylo v roce 392 uznané oficiálním náboženstvím Římské říše, a tím se zhroutil pohanský význam Athén. V roce 395 se Athény s celým Řeckem stávají součástí Východořímské říše (posléze nazývané Byzantská říše). Starověké dějiny Athén končí někdy v 6. století. Středověk Střední Řecko patřilo k významným a vyspělým částem Byzantské říše. Většina obyvatel poloostrova Attika, ostatně stejně jako dnes, žila ve městě Athény. Stejný princip fungoval i v zbytku Řecka, kde se lidé také soustřeďovali ve velkých městech. V té době nastal hospodářský rozkvět Athén, kulturní funkci však převzala Konstantinopol. V 6. století napadli Řecko Slované, dobyli i Athény, ale neusadili se zde, pokračovali na poloostrov Peloponés. V 9. století žili obyvatelé i následkem slovanských výpadů (kteří v té době byli již poraženi) většinou na venkově a z Athén se stalo nevýznamné městečko. Nový rozmach Athén nastal až ve 12. století, kdy se sem vracelo řecké obyvatelstvo, byla obnovena starověká agora a postaveny křesťanské kostely, ve městě se začalo rozvíjet byzantské umění. Ránou bylo zničení Byzance křižáky, kteří z Athén udělali Athénské vévodství. Poloostrov Atiku na podnět Evropanů osídlili Arvanité hovořící albánským dialektem. Tito Arvanité byli pravoslavného vyznání, stejně jako původní Řekové, a tak se po příchodu do Řecka začali prohlašovat za Řeky. Attičtí Řekové s Arvaniti splynuli a albanizovali se. V 15. století Athény, které v té době byly opět malým městem, dobyli mohamedáni z Turecka. Turecká nadvláda Turci si v Pantheonu zřídili mešitu, zničili chrám bohyně Athény a z Akropole vytvořili pevnost na obranu proti Benátčanům. Když Benátčané ostřelovali Akropoli, tak zasáhli skladiště munice v chrámu, který vybuchl a v této podobě zůstal dodnes. V roce 1822 Řekové za války o nezávislost dobyli tureckou pevnost na Akropoli a Turky z Athén vyhnali, už v roce 1826 však byli Turci zpátky, když se jim podařilo potlačit řecké povstání. V roce 1830 Řecko vyhlásilo nezávislost a Athény, z kterých odtáhli Turci, byly připraveny na nové období slávy. Moderní dějiny V roce 1834 řecký král Ota I. Řecký přemístil hlavní město z Nafplia do Athén. Ty měly v té době snad jen 5–11 tisíc obyvatel, žili tady hlavně křesťané, Řekové a Arvanité a muslimové, Řekové, Turci, Albánci. V Athénách se začaly usazovat úřady a různé instituce a s nimi i Řekové z různých částí Řecka a Malé Asie. Město bylo znovu zbudováno, postavil se královský palác, dnešní Helénský parlament, Národní knihovna, Athénská městská hala, Zappeion, budova parlamentu (dnes Helénské národní muzeum), Národní zahrada, dnešní prezidentský palác a mnoho dalších budov. Na začátku 20. století tak byly Athény opět osídlené převážně řecky hovořícím obyvatelstvem. Definitivní pořečtění přišlo v roce 1923, kdy se uskutečnila řecko-turecká výměna obyvatel, v rámci které do Řecka z Anatólie přišly přibližně 2 milióny etnických Řeků, z nichž se více než 400 000 usadilo v Athénách a blízkém okolí, kde založili města, která se později stala součástí Athén a dnes tvoří jejich městské části Nea Ionia, Nikea, Nea Smyrni, Nea Chalkidona, Nea Erythrea, Nea Filadelfia, Kalithea nebo Argyrupoli. V následujících obdobích se mnoho Řeků většinou ze středního Řecka a poloostrova Peloponés stěhovalo do Athén za lepším životem a z Athén se stalo milionové velkoměsto evropského významu. Po rozpadu SSSR se sem přistěhovalo i mnoho etnických Řeků z bývalých sovětských zemí, z Albánie a Polska. Mnoho Řeků dnes žije v Athénách pouze v zimě a na léto se vracejí do oblastí Řecka, z kterých pocházejí. Architektura Architektura města Athény je stejně kosmopolitním jako Athény samotné. Je možné zde obdivovat zachovalé původní starořecké památky, památky na dobu římského impéria, byzantské svatyně a stejně tak zde můžete sledovat vývoj moderní řecké architektury. Mnoho důležitých budov postavených převážně na konci 19. století bylo navrženo jako kopie antických staveb. Náměstí a parky obohacují sochy řeckých bohů, filozofů, hrdinů bojů za samostatnost Řecka. Většina těchto soch je v antickém stylu. Typickou architekturou athénského 21. století je Olympijský stadión. Zajímavými jsou i jednoduché domky běžných obyvatel postavené v posledních desetiletích. Doprava Athény jsou centrem národního železničního systému země Hellenic Railways Organization (OSE), který spojuje hlavní město s velkými městy v Řecku. Příměstská železniční síť (Proastiakos Athens) propojuje město Athény s jeho metropolitní oblastí a s dalšími oblastmi mimo Attiku. Metropolitní oblast Athén je obsluhována dálniční sítí mýtné dálnice Attiki Odos (A6). V Athénách začínají dvě hlavní dálnice Řecka. Dálnice A1/E75 směřuje na sever k druhému největšímu řeckému městu Thessaloniki (Soluň) a na hraniční přechod Evzonoi. Státní silnice GR8a/E94 směřuje na západ, směrem ke třetímu největšímu řeckému městu Patras (Patry). V Athénách jezdí všechny druhy hromadné městské dopravy, tramvaje, trolejbusy, autobusy, metro a lanovky. Athénské metro bylo dokončeno až v roce 2000, denně přepraví okolo půl milionu lidí. V centru Athén, v zóně Daktylios, v obzvlášť horkých dnech platívá pravidlo, že je povoleno vjíždět pouze vozidly se sudými nebo lichými čísly na SPZ. V oblasti je mezinárodní letiště (evropské letiště roku 2004), významný je také přístav Pireus, který zajišťuje trajektové spojení pevninského Řecka s jeho ostrovy i okolním světem, zároveň je také přístavem vojenského námořnictva. Údaje o městě Hlavní město Řecka a světová metropole. Athény mají vlastní letiště, přístav a tři linky metra, které spojují rozsáhlé části města, zajišťují dopravu například i k přístavu Pireus. Celá aglomerace se skládá z 38 osad, kde dohromady žije 3,5 milionu obyvatel, z čehož pouhých 40 % tvoří Řekové. Je zde mnoho Albánců a Poláků, kteří sem přišli počátkem 90. let, po pádu železné opony. Na ulicích zde jezdí na 4 000 autobusů a nejméně 14 000 taxíků. Obyvatelům města slouží také nepříliš rozsáhlá tramvajová síť. Ve starověku zde byl uctíván bůh plodnosti, vína a veselí Dionýsos a bohyně moudrosti a věd Athéna. Dnes zde můžete navštívit 140 divadel – což je více než v Londýně. Hustota osídlení je velmi vysoká, čtvrť Kipseli na severu Athén je po Hongkongu nejhustěji osídlené území na světě. Podle Světové zdravotnické organizace je to nejhlučnější město na světě, Athény patří mezi města s nejnižším poměrem zelených ploch na osobu v Evropě – oficiálně mají jen dva čtvereční metry zeleně na obyvatele. Sport Athény olympijské Athény hostily dvakrát letní olympijské hry: I. v roce 1896 a XXVIII. v roce 2004. Roku 1906 byly Athény dějištěm tzv. Meziher, které byly reakcí na neúspěšné hry v Saint Louis z roku 1904. Hry 2004 přinesly městu: 65 000 nových stálých pracovních míst Bylo postaveno 120 km nových silnic Bylo vysazeno 290 000 nových stromů Bylo postaveno nové mezinárodní letiště (Athens International Airport Eleftherios Venizelos), druhé ve městě Bylo postaveno Athénské olympijské tenisové centrum, seskupení 16 tenisových kurtů Byla postavena linka athénského metra a postaveno 24 km tramvajových tratí Byl renovován Olympijský stadion (Olympiakó Stadio Athinon „Spyros Louis“) Nárůst cestovního ruchu O 35 % se zvýšila kvalita životního prostředí Ostatní V aténské aglomeraci sídlí 3 nejúspěšnější řecké fotbalové kluby: Olympiakos Pireus, Panathinaikos a AEK Atény. Stejné kluby se těší popularitě i v basketbalu. Dalšími kluby jsou Panionios a Atromitos. Sídlí zde tenisový klub Athens Lawn Tennis Club. Kultura Dětský pěvecký sbor města Athény Rosarte Choir Umělecké muzeum Národní galerie – Muzeum Alexandrose Sutzose Významné athénské stavby Park Zappion Klasicistní budova Zapion, kde se pořádají výstavy a kongresy. Při olympiádě zde bylo tiskové středisko. Olympeion Chrám Olympeion je největší dochovaný v Řecku. Z původních 104 korintských sloupů se dochovalo jen patnáct o výšce 17 metrů. Na délku chrám čítal asi 96 m a na šířku zhruba 40 m. Hadriánův oblouk Je téměř 1900 let starý a pochází z počátku našeho letopočtu. Tehdy, pod římskou nadvládou, nechal císař Hadrián rozšířit město o celou jednu městskou čtvrť. Brána stojí na hranici mezi Starým a Novým městem. Směrem k Akropoli na ní je napsáno „Toto je město Théseovo, staré město“ a na druhé straně je napsáno „Toto je město Hadriánovo, nikoli Théseovo“. Dionýsovo divadlo V Dionýsově divadle pod Akropolí (nejstarším známém divadle na světě) bývaly premiéry Aischylových, Aristofanových, Euripidových a Sofoklových her. Od 6. století př. n. l. zde staří Řekové každoročně uctívali tancem a zpěvem boha plodnosti, vína a veselí Dionýsa. V roce 534 př. n. l. se těchto oslav zúčastnil jistý Thespis. Postavil vedle jednoho sboru jiný – tak se zrodil dialog a tím i divadlo. V těchto dobách sledovali diváci hru ještě ze svahu kopce. Pojalo až 17 000 diváků. Poté zde byly zbudovány dřevěné lavice a ty byly v roce 330 př. n. l. nahrazeny kamennými a divadlo dostalo přibližně dnešní podobu. Za doby panování císaře Nerona bylo divadlo upraveno, aby se zde mohly konat gladiátorské hry a zápasy. Z této doby pocházejí také reliéfy na předscéně, které zobrazují mytické výjevy: vlevo zrození Dionýsa a vedle oběť bohu, vpravo uctívání boha bohy a lidmi. Odeon Heroda Attica Odeon (či Odeum) se nachází na jihozápadním svahu pod Akropolí. Herodes Atticus nechal Odeon postavit v roce 161 n. l. jako památník své manželce. Stavba má hlediště vytesané do skály a třípodlažní fasádu oblouků. Akropolis Stejně jako je Pražský hrad symbolem a dominantou Prahy, je Akropolis dominantou a symbolem Athén. Akropole byla ve starověku a pak i ve středověku díky své poloze pevností. Akropolis byla zejména náboženským centrem obce, ale také přirozeným opěrným bodem v Athénách, o který se opírali ti, kdo chtěli Athény ovládat silou. Byla opevněna již předchůdci Řeků v Attice – Pelasgy. Zbytky jejich mohutného opevnění je možno vidět ještě dnes. Největší rozmach stavební činnosti na Akropoli spadá do doby největšího rozmachu Athénské moci – do doby Periklovy. Tehdy byly postaveny stavby, nad kterými musíme stát v úžasu ještě dnes, kdy již leží v rozvalinách. Působí na nás nejen svoji mohutností, ale i vyspělým estetickým dojmem. Na Akropoli tehdy stálo podivuhodné umělecké dílo – socha Pallas Athény, ochránkyně města. Geniální sochař Feidiás ji vytvořil ze zlata a slonoviny, avšak Athéňané jej obvinili, že zpronevěřil zlato určené na její výzdobu. Zklamaný umělec se odstěhoval a založil svoji dílnu v Olympii. Její prokazatelně pravé zbytky našli archeologové ve 20. století. Planina na Akropoli je 300 metrů dlouhá a 150 metrů široká. Parthenon – začal se budovat v roce 447 př. n. l. Ústředním bodem Parthenónu byla obří socha Athény o výšce 11m, chrám měl rozměry asi 70 × 31 m. Při obléhání Akropole Benátčany došlo k zasažení Parthenónu, ve kterém Turci zřídili prachárnu, dělovou koulí a následné explozi, která chrám značně poničila. Erechteion – zbudován v letech 421–406 př. n. l. na nejposvátnějším okrsku Akropole. Na jeho místě stály původně tři samostatné chrámy, které byly po přestavbě sloučeny do jedné stavby, ale byl zachován jejich původní půdorys. Na severní straně chrámu je předsíň, střechu které drží šest soch půvabných dívek – karyatidy. Propylaie - vstupní monumentální mramorové schodiště a brána s pěti vstupy, které se na noc, případně v nebezpečí zavíraly a Akropole se měnila na pevnost. Dnes nesou jméno Boulého pevnostní brána je pojmenovaná podle jejího francouzského objevitele v minulém století, Boulého. Muzeum akropole – muzeum, patří mezi nejkrásnější a co do sbírek nejbohatší muzea světa, zabývající se antikou. Mimo jiné se zde nacházejí i tyto sochy: Moschoforos – muž, který nese jalovici. Mimořádně jemná soška vousatého mladého muže, který nese na zádech tele jako oběť bohyni Athéně. Socha pochází z roku 570 př. n. l. Karyatidy – panny, podpírající střechu průčelí Erechtheionu. Erechtheus – prastarý athénský bůh s horní částí mužskou, s dolní v podobě hadího těla – symbol původního autochtonního (domácího) božstva Athénská agora Centrum antických i dnešních Athén tvoří starověká Agora. I když pojem agora znamená tržiště, v žádném případě to ani dnes, natož v dobách největší slávy, nebylo jen obchodní centrum. Stály zde administrativní budovy, chrámy i soudy. Zde mohl občan města najít veřejné služby i vše, co potřeboval k běžnému životu. Tady se nakupovalo a prodávalo, ale zároveň se dělala politika, pomlouvala vláda i bližní. Nejstarší památky můžeme datovat až do neolitického období, obdivovat můžeme památky od klasického období až po kostel z 11. století našeho letopočtu. Chrám Théseion-Héfaisteion Tento chrám je zasvěcen bohu Héfaistovi a ochránkyni města, bohyni Athéně. Byl vybudován roku 449 př. n. l. a je dnes nejzachovalejším antickým chrámem vůbec. Řecká agora Stojí nedaleko Římské agory a je to centrum Athén za doby řecké nadvlády. V severozápadní částí se nachází Theseion, čili Hefaisteion, v jihovýchodní části Stoa poikylé (Malovaná stoa), zrekonstruovaná po 2. sv. válce Američany. Nacházely se zde údajně první veřejné záchodky na světě. Nyní zde sídlí Muzeum Staré Agory. Věž větrů Jedná se o kombinace vodních a slunečních hodin – DUBIN (2001). Tato osmiboká stavba má na každé ze svých stran (ukazují do čtyřech světových stran) reliéfy příslušných větrů. Mitrópoli Katedrála, kterou nechal vystavět první řecký král Ota I. v letech 1840 až 1862. Uvnitř se nachází ostatky sv. Filothéi a sv. Řehoře. Známé osobnosti Od antiky (filosofové Sókratés, Platón nebo Aristotelés, historik Hérodotos), přes středověk (byzantská císařovna Irena) až po současnost (objevitel Tróji Heinrich Schliemann, řečtí králové Konstantin I. Řecký a Pavel I. Řecký) jsou Athény rodištěm významných osobností. Partnerská města Odkazy Reference Literatura DAVENPORTOVÁ, Coral – FOSTEROVÁ, Jane, 2004: Athény. Praha: Ikar. DUBIN, Marc, 2001: Řecko: Athény a pevnina. Praha: Euromedia Group – Ikar. BARTONĚK, Antonín – BARTOŇKOVÁ, Dagmar, 1993: Řecko: Průvodce do zahraničí. Praha: Olympia. BÖTIG, Klaus, 1991: Athény: Průvodce na cesty s osvědčenými tipy. Praha: KadeL. Edice Marco Polo. Externí odkazy Oficiální stránky města Národní archeologické muzeum v Athénách Hlavní města v Evropě Archeologické lokality v Attice Městské státy Evropská hlavní města kultury Olympijská města Hlavní města řeckých států Řecká krajská hlavní města Města v Řecku Sídla v Attice


31. 7. 2014 Destiny BETA Líbí se mi to. Vážně. Tato hra podle mého názoru konečně prolomí ledy mezi střílečkami a MMO v tom nejlepším smyslu slova. Zkušenosti, které Bungie nabralo se sérií Halo, plus zkušenosti, které Activision-Blizzard nasbírali skrz Diablo 3 či World of Warcraft, se spojily a jsme tak svědky snad zatím největšího herního spektáklu v dějinách. Tohle bude prda, kterou herní průmysl ještě neviděl. Důvody jsou přitom jasné a čitelné - tohle je prostě koncentrovaná kvalita. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: DVĚ MALÉ ZLATOVLÁSKY, JEJICH MAMINKA UMĚLKYNĚ A TATÍNEK VŠEUMĚL SE ZABYDLELI V DOMEČKU, KTERÝ KLAME SVÝM VZHLEDEM. NAVENEK MALÝ - NABÍZÍ UVNITŘ DOSTATEČNÉ POHODLÍ CELÉ RODINĚ. ZAŘÍZENÝ PROSTĚ - OKOUZLÍ KAŽDÉHO ROMANTICKÝM DUCHEM, KTERÝ UMÍ PANÍ ADÉLA VYKOUZLIT NĚKDY I Z MÁLA. Chvála dřevostavby Do pozemku a stavby, která na něm v krátké době vyrostla, vložili manželé všechny své úspory i to, co získali prodejem zděděné nemovitosti. Koupili pozemek ve vesnici patřící k velké Praze a vybrali si firmu dodávající dřevostavby, protože se rozhodli pro ekologické bydlení. Po létech strávených v tmavém malém bytě jim připadá 540 m2 „venkova" úplně dostačujících pro všechny aktivity, které mohou zkrášlit jejich život. Kromě domu, který zabírá pouhých 45 m2, získali několik vzrostlých stromů a keřů, na nové terase vzniklo příjemné posezení pro rodinu i pro přátele a paní Adéla si založila bylinkovou zahrádku. Manžel Petr vyrobil holčičkám lezeckou stěnu s rozhlednou a koupil trampolínu, na které malé princezny dokážou poskakovat celé hodiny. Byt tři plus jedna „ihned" Dům navrhl architekt dodavatelské firmy a podle přání manželů se mu podařilo umístit do domečku všechno potřebné. V přízemí je obývací prostor s jídelním koutem a kuchyní, spíž, komora, chodba, předsíňka, WC a malá koupelna se sprchou. V patře pak umístil tři ložnice a rodinnou koupelnu - celkem 85 m2 obytné plochy. „Jakmile stavbu opustili řemeslníci," vzpomíná paní Adéla, „mohli jsme okamžitě bydlet." To je velká přednost dřevostaveb, neexistují při nich téměř žádné mokré procesy. „Protože preferujeme dřevo, nechali jsme přiznané trámy ve stropě, máme většinou dřevěné podlahy i schody do patra," připojuje se manžel Petr. „Všechno je z impregnovaného a upraveného smrku, líbí se nám jeho světlá barva i jemná kresba." Romantická novostavba Když se rodina do novostavby nastěhovala, čekala paní Adélu práce, na kterou se moc těšila - zařídit interiéry v duchu, který považuje za útulný, nadčasový a sama ho upřednostňuje. Vychází ze střídmé přírodní barevnosti, do které je pak možné vkládat barevné akcenty. Tento základ se dá velmi době dotvářet výraznými kusy nábytku a doplňky v různém stylu - může být minimalistický neboli severský nebo takzvaně „provensálský", ale také etnický - například směrem do Afriky, Japonska nebo Číny. „Já jsem romantická, máme dvě dcery a myslím, že trocha romantiky neuškodí ani muži," usmívá se paní Adéla. Obě dcery zdědily vztah ke kráse a k umění nejen po své matce, ale i po babičce, jejíž obrázky zdobí celý dům. „Zařízení nepřišlo draho, protože věřím, že stylový interiér se dá vytvořit i bez velkých investic. Také ráda použiji starší věci, které jsou kvalitní, dají se renovovat nebo jinak proměnit, třeba jen novým potahem," přiznává paní Adéla. Rusovlasé princezny zatím obývají jeden pokojík, protože ten druhý zabrala maminka pro svou pracovnu. Rodiče si samozřejmě uvědomují, že takové řešení nebude vyhovovat dospívajícím slečnám, a proto už nyní chystají řešení. Nová pracovna vznikne v přízemí přístavbou u jednoho rohu domu a symetricky na druhém se zase plánuje přístřešek pro auto. Už teď se vstupuje do domu nejen dveřmi, ale také francouzskými okny. Masivní dřevěné žaluzie, které je mohou celé zakrýt, vytvářejí bezpečí pro obyvatele tohoto malého království, kde žije spokojená rodina. CENY A KONTAKTY SE ZOBRAZÍ PO PŘIHLÁŠENÍ.


Co bude právě s tím čtvrtým nezfilmovaným příběhem?


Soft yon, s.r.o. (Šumperk) - Najisto.cz Soft yon, s.r.o. (Šumperk) Dodáváme a instalujeme řídicí a monitorovací systémy. jiri.janku@softyon.cz Automatizační technika Šumperk


text: Archimédův zákon je fyzikální poučka z hydrostatiky, která říká: Těleso ponořené do tekutiny, které je v klidu, je nadlehčováno silou rovnající se tíze tekutiny stejného objemu, jako je ponořená část tělesa. Archimédův zákon platí pro kapaliny i pro plyny. Je to zákon statiky, platí pro tekutiny v rovnováze. V proudící tekutině působí (kromě statické vztlakové dané A. zákonem) další síly, odporové a dynamické vztlakové. Zjednodušené odvození Vložme do kapaliny těleso ve tvaru kvádru o rozměrech a hustotě tak, že horní strana se nachází v hloubce pod volným povrchem kapaliny. Hustotu kapaliny označíme jako . Předpokládejme, že na těleso ponořené do kapaliny působí pouze tíhová síla a hydrostatická vztlaková síla . Velikost tíhové síly lze vyjádřit ve tvaru . Velikost hydrostatické vztlakové síly vyjádříme ve tvaru . Výslednice obou sil závisí na hustotě tuhého tělesa a hustotě kapaliny , v níž je těleso ponořeno, neboť . Toto odvození zůstává v platnosti i pro plyny. To podstatné je, že v nich tlak také klesá vlivem tíhové síly směrem dolů, takže síla působící na dno tělesa je větší než na horní stěnu. Na rozdíl od kapalin se však hustota plynů mění (v závislosti na nadmořské výšce), což však u těles běžných rozměrů nevadí. Obecné odvození Mějme těleso, jako na úvodním obrázku, na které vlivem tlaku vody působí dvě síly (ostatní se vyruší). Protože síla F ́ ́ působí ve větší hloubce, je logicky větší, tudíž převáží sílu F ́. Rozdíl je tedy právě síla vztlaková. Síla vztlaková působí vždy nahoru. Její velikost můžeme tedy napsat vztahem Víme, že tlak je , tedy , takže vzorec upravíme: , kde tlak je hydrostatický tlak, který je fixován vztahem , takže vztah upravíme . V tomto vztahu vytkneme je , což je výška tělesa, takže se vztah zkrátí na , kde je objem tělesa, takže se vzorec zase zkrátí na a protože je hmotnost , tak se vzorec napíše jako . Z druhého Newtonova zákona odvodíme finální vztah Důsledky Dostáváme tak následující možné případy výsledné síly, která působí na tuhé těleso. hustota tuhého tělesa je větší než hustota kapaliny () Tíhová síla, která působí na těleso, je větší než hydrostatická vztlaková síla. Výslednice sil směřuje dolů a těleso uvolněné z klidu tedy klesá. hustota tuhého tělesa je stejná jako hustota kapaliny () Tíhová síla je stejná jako hydrostatická vztlaková síla, má opačný směr, ale obecně jiné působiště, takže může vzniknout dvojice sil. Těleso uvolněné z klidu se v kapalině vznáší, tzn. nestoupá ani neklesá. Je sice v rovnováze sil, ale výsledný moment tíhové a vztlakové síly může být nenulový a tělesem otáčet. hustota tuhého tělesa je menší než hustota kapaliny () Tíhová síla působící na těleso je menší než hydrostatická vztlaková síla. Výslednice sil směřuje vzhůru, což způsobuje, že těleso uvolněné z klidu stoupá k volné hladině kapaliny, kde v rovnováze plave (jeho část se vynoří nad povrch kapaliny). Tíhová síla působící na těleso, které plave na hladině, je v rovnováze s hydrostatickou vztlakovou silou, která působí na ponořenou část tělesa. Je-li objem tělesa a objem ponořené části, pak musí platit . Pro poměr ponořené části tělesa k objemu celého tělesa platí: Objem ponořené části tělesa je tím větší, čím menší je hustota kapaliny. Např. hustota ledu je asi 90 % z hustoty vody, a proto je z něj (v rovnováze) 90 % ponořeno (např. u plovoucích ledových ker). Tento princip se využívá k měření hustoty kapalin pomocí hustoměrů. Těleso nemusí být homogenní, jedná se zde o jeho průměrnou hustotu. Např. lodě mají uvnitř tolik vzduchu, že jejich průměrná hustota je nižší, než hustota vody a proto plavou. Užití Na principu hydrostatického vztlaku fungují plavidla, např. lodě a ponorky, na principu aerostatického vztlaku fungují například balóny a vzducholodě. Na principu Archimédova zákona fungují hustoměry sloužící k měření hustoty kapalin. Vážením pevných těles ponořených do kapaliny lze určovat jejich hustotu. Přesné odvození Matematicky pomocí integrálního počtu Celková (vztlaková) síla, jíž působí tekutina na povrch tělesa do ní ponořeného, je dána z definice tlaku p jeho integrálem přes povrch tělesa, Minus je tam proto, že povrch je dle integračních konvencí orientován směrem ven. Podle integrální zobecněné Stokesovy věty platí . Ovšem podmínka rovnováhy tekutiny v tíhovém poli je , kde ρ je hustota tekutiny a g (místní) tíhové zrychlení. Pro vztlakovou sílu dostáváme tedy známý výsledek , kde je tíhová síla, která by působila na tekutinu v rovnováze zaujímající prostor tělesa. Fyzikálně pomocí myšlenkového pokusu Představme si, že část tělesa ponořenou do tekutiny nahradíme toutéž tekutinou. Pokud je tekutina v klidu, v rovnováze, tak velikost celkové síly, kterou na ni působí okolní tekutina, musí být rovna velikost tíhové síly tekutiny tělesem vytlačené, ale její směr je opačný. Historická poznámka Zákon je pojmenován podle řeckého matematika a fyzika Archiméda. K objevu se váže historka, podle níž Archimédés přišel na jeho podstatu při koupeli. Přemýšlel, jak odhalit podvod klenotníka, který nahradil zlato v královské koruně za jiný, méně ušlechtilý kov. Samotná myšlenka jej napadla při pozorování hladiny vody ve vaně, do které se ponořil. Objev jej prý uvedl do takového transu, že pobíhal nahý po městě s výkřiky „Heuréka!“ (Našel jsem!). Literatura Jozef Kvasnica, Antonín Havránek, Pavel Lukáč, Boris Sprušil: Mechanika. 2. vydání, Praha: Academia, 2004, Související články Mechanika tekutin Vztlak Plování těles Externí odkazy Fyzikální zákony Mechanika tekutin Archimédova díla


Kdo nastupuje po Tomovi?


text: Mapy.cz pokryly šikmými snímky další obce. Celkem jich je už 220 - Cnews.cz Domů Internet Mapy.cz pokryly šikmými snímky další obce. Celkem jich je už 220 Mapy.cz pokryly šikmými snímky další obce. Celkem jich je už 220 Těsně před Vánoci jsme se rozplývali nad dostupností leteckých snímků z ptačí perspektivy. Mapy.cz spustily novou funkci rovnou ve 140 městech a vesnicích v Česku. Dnes přibylo dalších 80 míst. Mapy.cz – šikmé snímky najdete na zabarvených místech Seznam se chlubí, že už pokryl přibližně 80 % obcí, které mají 6000+ obyvatel. Každé z těchto míst najdete na detailních snímcích vyfocených ze čtyř světových stran. Stačí na mapě přiblížit území na nejvyšší úroveň a nabídne se tzv. ptačí pohled (fotky pod úhlem přibližně 45°). Seznam si také rýpnul do Googlu. "Znamená to, že ve většině měst a obcí od velikosti cca. 6 tisíc obyvatel (k dnešnímu dni je to cca. 80% těchto obcí) naleznete na Mapy.cz detailní šikmé letecké snímky pro každé místo hned ze čtyř různých pohledů, a to na území kompletně celé obce. To je poměrně zásadní výhoda oproti řešením, která pocházejí z pozemního snímkování (např. StreetView), a která v mnoha – zejména menších – městech pokrývají jen jednu hlavní ulici, zbytek není nasnímkován. Šikmé snímky pokrývají opravdu celé území obcí a umožní vám tak nahlédnout i do těch nejskrytějších zákoutí vašeho města," píšou seznamáci na svém blogu. Přesný seznam nových míst zatím nemáme k dispozici, ale Mapy.cz letos slíbily pokrýt tyto obce: Aš, Benešov, Beroun, Bílina, Bílovec, Blansko, Blatná, Brno, Broumov, Břeclav, Česká Lípa, České Budějovice, Český Krumlov, Děčín, Dobřany, Dobříš, Domažlice, Dubí, Duchcov, Frýdlant, Frýdlant nad Ostravicí, Fulnek, Hodonín, Holice, Horní Slavkov, Hořovice, Hrádek nad Nisou, Humpolec, Cheb, Chodov, Chomutov, Jablonec nad Nisou, Jablunkov, Jihlava, Jirkov, Kadaň, Kaplice, Karlovy Vary, Kladno, Klášterec nad Ohří, Králův Dvůr, Kraslice, Kroměříž, Krupka, Litoměřice, Litvínov, Lomnice nad Popelkou, Louny, Lovosice, Mariánské Lázně, Milevsko, Mimoň, Most, Nejdek, Nový Bor, Nýřany, Odry, Olomouc, Pelhřimov, Písek, Podbořany, Prachatice, Prostějov, Přerov, Přeštice, Příbor, Příbram, Rakovník, Roudnice nad Labem, Rožnov pod Radhoštěm, Rumburk, Rýmařov, Sedlčany, Semily, Sezimovo Ústí, Slaný, Soběslav, Sokolov, Strakonice, Stříbro, Šlapanice, Štětí, Tábor, Tanvald, Teplice, Turnov, Týn nad Vltavou, Uherské Hradiště, Ústí nad Labem, Valašské Meziříčí, Varnsdorf, Veselí nad, Lužnicí, Vimperk, Vítkov, Vlašim, Vodňany, Žatec, Železný Brod


Daniel Trmata | Informace z Centrálního registru dlužníků 18.11.2018 05:05:41 Daniel Trmata IČ: 70534527 (Kontrola v insolvenčním rejstříku) Část obce: Staré Hodějovice Datum vzniku: 03.07.2000 Subjekt 'Daniel Trmata' zde nemá prozatím žádný příspěvek / reakci, vložte ji jako první!


Killa Switch Strawberry Watermelon - Jednorázová e-cigareta Domů / E-cigarety / KILLA SWITCH / KILLA SWITCH STRAWBERRY WATERMELON 20 mg/ml Jednorázová elektronická cigareta KILLA Switch Strawberry Watermelon. Pokud je pro Vás jedna příchuť málo, máme tu kombinaci vodního melounu a jahody. Vzniká tak neočekávaná a skvělá letní příchut! E-cigareta má kapacitu více než 450+ potáhnutí, to jsou zhruba 2 krabičky cigaret. Jednorázová e-cigareta je velmi oblíbená kvůli své jednoduchosti - nenabíjí se, nedolívá se liquid ani není potřeba žádná údržba. Navíc jsou malé, lehké a proto skvěle přenosné. Nevýhodou těchto e-cigaret je jejich příchuť, která je natolik skvělá, že si ji zamilujete nejen Vy, ale i Vaši známí a přátelé, což může být občas na škodu.. Vodní meloun, Jahoda


25. 1. 2017 Steamworld Heist Před třemi lety jsem hrál na svém věrném Nintendu 3DS hru Steamworld Dig. Jako tehdejší prvotina týmu Image & Form pro tuto platformu sklidila celkem zasloužený úspěch a když už nic jiného, zaujala svým vizuálem a přímočarou hratelností. Popravdě mne pak později překvapilo, když jsem se doslechl o pracech na pokračování Steamworld Heist. První ukázky ale byly přesvědčivé a usmyslel jsem si hru pořídit. To se nyní stalo a mám za sebou poctivých 15 hodin solidní strategické tahovky a New Game+ v hlavním menu. Jak se mi to hrálo? 11. 1. 2017 No Man's Sky Bez ohledu na to, jak moc polarizovaná reklamní kampaň hru provázela, pro mne byl tento projekt od začátku do konce jenom jedinou věcí. A sice modernizovanou verzí mého milovaného Frontiera, potažmo Elite. Náhodně generovaný vesmír, nějaké to obchodování a základní interakce, ale hlavně ten pocit být "tam", ve světě neomezených možností, neomezeného prostoru. Ultimátní walking simulator byl nedávno posilněný vydáním nového obsahu, který dává hráčově konání jakýs takýs smysl, ale pořád si budu stát na svém: jestli v No Man's Sky hledáte cokoli jiného, budete zklamaní. Pro nás, 1000 pro geeky obdivující smysluplně působící světy, kompletně vymyšlené algoritmem, je No Man's Sky balzámem na duši. Ultimátním únikem z reality. 3. 1. 2017 Albion Tom Driscoll se probouzí z noční můry. Zase ten sen. Letí prostorem a pak se začnou objevovat náznaky konfliktu, který vrcholí až chvíli po té, co se Tom probudil. Nepříjemný pocit chladu obestírá jeho bedra. Rychle vyskočí z postele, hodí na sebe nejnutnější oděv a vyrazí do chodby. Tam ho potkává špatná zpráva - během letu zahynul nešťastnou náhodou jeho nejlepší kámoš Snoopy při explozi v laboratoři. Typické pondělní ráno roku 2230 na kosmické lodi Toronto, hledající nerostná bohatství na vzdálených planetách. Tom přitom vůbec netuší, že se tato zpočátku nudná cesta vesmírem zvrhne v jedno z nejepičtějších dobrodružství, které kdy PC platforma měla tu čest hostit. 1. 1. 2017 Krycí jména Během Silvestrovských oslav jsme s kamarády sehráli několik partií této novinky od Vládi Chvaatila. Ech, ono je to trochu trapas, blahořečit jeho hry, když vlastně jménem jiného Čecha ve stejné branži neznám... ale ano, hra Krycí jména je skutečně jednoduchou a přitom brilantní hrou pro jakoukoliv příležitost. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: Skotská škola je v esperantské literatuře pokračováním budapešťské školy a tvoří ji spisovatelé soustředění kolem revue Esperanto en Skotlando. Vynikající zástupci této školy jsou: Reto Rossetti, William Auld, John Francis a John Dinwoodie. Představili se společnou sbírkou Kvaropo (Čtveřice) z roku 1952 vydanou esperantským nakladatelstvím Stafeto (Štafeta) na Kanárských ostrovech. Sbírka s více než stovkou básní vyvolala nadšení esperantské kritiky, která ocenila jejich mladický humanismus, melancholický pietismus i téměř žonglérskou práci se slovem. Esperantská literatura Skotská literatura


Dobrý den, jedná se o hemoroidy, co jsou uzlovitě rozšířené cévní pleteně v oblasti konečníku a řitního... Celá odpověď


Nožový nástavec mixéru - 4055092490 | AEG Nožový nástavec mixéru Jedná se o kompletní sestavu nože, která je umístěna na dně nádoby mixéru. Pokud se aktuálně používaný díl již neotáčí nebo nechává v důkladně promixované směsi velké kusy, tento náhradní díl je řešením daných problémů. Brzy k dispozici price Číslo dílu: 4055092490 Kód EAN: 7321421622699


V Opavě letos děti pod tři roky tvořily víc než polovinu z celkového počtu zájemců u zápisů. „Přes 52 procent dětí příchozích k zápisu,“ upřesnila vedoucí odboru školství Andrea Štenclová.


text: Už pracujeme více než hodinu. Zbyla nám tu fakticky poslední otázka. Přišla nám velmi dlouhá zpráva, pokusím se ji přečíst ve zkrácené podobě. Píše Arťom. Vážený Valeriji Viktoroviči, už dávno bych vám chtěl položit otázku související s vaším sebeřízením. Podle mého názoru zbytečně příkře hodnotíte určité skupiny lidí. V pořadu i dnes na začátku často můžeme slyšet takové charakteristiky lidí jako podpindosník, chlapci v pískovišti a další ponižující slova ve vztahu k těm, kteří se dost dobře nevyznají v řízení, nebo úmyslně škodí Rusku. V řadě případů se dopouštíte přímých urážek například na adresu Lukašenka. Kromě jednotlivých slov a charakteristik se od vás šíří určitý démonismus projevující se tím, že polithňupové nerozumí politice, státní elita řízení, a ve vztahu k opozici to ani nemusím opakovat. Ve vašich vyjádřeních je neustále možné pozorovat snahu k vynášení DVTŘ a KSB, což vytváří dojem, že to právě ony vám poskytují moc nadávat a velmi tvrdě hodnotit jiné lidi. Vím, že to tak není, ale snažím se vysvětlit, jak to reálně vypadá. Připusťme, že máte absolutní pravdu při používání těchto, zjevně démonických slovních obratů, ale vy nemůžete nevědět, že vaši diváci, kteří nedokáží pojmout úplnou hloubku smyslu, budou od vás chtít převzít formu ovšem bez obsahu, který vkládáte do svého projevu. Nemůžete nevědět, že očkujete lidi celkem nebezpečnou formou chování. Dáváte jim iluzorní pocit neomezené svévole ve volbě slovních obrazů pro komunikaci s těmi, kteří se jim třeba jen nelíbí. To není pravda. To absolutně není pravda. Zaprvé nikoho neurážím, jenom se vždy snažím přiřadit přesnou míru. Já nemohu za to, že v naší politicky korektní společnosti nelze ničemovi říci, že je ničema, darebákovi, že je darebák. Jak chcete správně vnímat procesy řízení, když nebude všemu přiřazena přesná míra? Co se týká Lukašenka, tak v tomto případě... Já jsem mu nikdy jako osobě, jako člověku nenadával. Je to zrádce? Je to zrádce. Je možné ho dokonce nazvat idiotem, protože nechápe velmi mnoho věcí. A jak může taková charakteristika být urážkou? Předveď svými činy, že to tak není. Jak je možné jinak... Já jsem nikdy neurážel a vůbec nikdy neurážím lidi, kteří se v něčem nevyznají. Vždyť právě kvůli tomu dělám tento pořad Otázka-odpověď, abych pomohl lidem, aby porozuměli, aby zdokonalovali své znalosti. A jestliže jsou polithňupy, nebo klučíky hrabajícími se v písku, kam je... Co je to za lidi? To jsou ti, kteří vytvářejí lživé informační pole v našem státě, aby utrpěl škodu nebo porážku v informační válce. Posadili je do toho pískoviště, strčili jim do ruky chrastítko, penízky a oni jsou šťastní. „My se páníčkovi pod nohy nepleteme, my děláme do geopolitiky.“ Tak jak byste jim chtěli říkat? Globální politika probíhá sama o sobě a oni si zatím hrají v televizi, vytvářejí informační pole ve výsledku kterého... V jehož výsledku poškozují celý stát, třeba když umírají naši vojáci v Sýrii. Kde mají tito vojáci teď informační podporu a porozumění tomu procesu, který proběhnul a kterým jsem začínal? Nikde. Proto mluvit o tom, že lidi infikuji démonismem, není vůbec možné. Ta věc se má tak, že ukazuji-li jak neadekvátní jsou tito polithňupové v porovnání s životní realitou, tak umožňuji lidem, aby tomu procesu porozuměli. Nadávat může každý, kdo ani nemá v úmyslu něco se snažit pochopit. Já přece neustále mluvím o tom, že je nutné zvyšovat svou úroveň znalostí Dostatečně všeobecné teorie řízení a Koncepce sociální bezpečnosti. Já nic nevyvyšuji, to vůbec ne. Máte něco účinnější? Nějaké znalosti? Uplatněte je v praxi. Ukažte, jak to může řešit otázky, jak to odhaluje procesy řízení, a my vám poděkujeme. Já tu ukazuji, jak funguje Dostatečně všeobecná teorie řízení a Koncepce sociální bezpečnosti. Já jsem zatím na nic účinnějšího v informačním prostředí nenarazil. Tak nám něco předveďte. Jaké vyvyšování? Říci... Víte tvrdit, že jde o vyvyšování KSB, to je podobné výčitce... Je takový kreslený film o kozlíkovi, který uměl počítat do deseti. Napřed mu zvířátka vyčítala, že je počítá, a když se dostali do úzkých a loď jich mohla uvézt pouze deset, tak to jeho počítání najednou potřebovali, aby se zachránili. A do té doby... On si tady hraje na toho největšího chytráka. Ano, on z nich byl nejchytřejší, protože byl jediný, kdo uměl počítat.


text: Partnerkou jednatřicetileté Pärsonové, která na jaře ukončila závodní kariéru, je o osm let starší Filippa. Pár spolu tvoří už od roku 2005. "Nikdy jsem neměla v plánu zamilovat se do ženy. Snila jsem o princi, dětech, domě a zahradě. Ale můj sen se změnil. Šíleně jsem se zamilovala," uvedla slavná sjezdařka v pořadu švédského rozhlasu. Dvojnásobná vítězka Světového poháru, v němž vyhrála dvaačtyřicet závodů, přišla na závěr interview také s překvapivým sdělením. Když tvrdila novinářům po ukončení kariéry, že neví, co bude dělat, nebyla to prý pravda. "Vím, co mě čeká za necelých devět měsíců. Budu matkou," řekla Pärsonová, kterou proslavila i populární oslava vítězství skluzem po břiše zvaným "tučňák".


2. 1. 2011 Arkham Horror Letošní Silvestr se docela vydařil, byl dle mého gusta. Jako vždy jsme disponovali i deskovými hrami a letos jsme dostali novinku - Arkham Horror. Z očekávané batmanovské tématiky se ale rychle vyklubala hra na motivy Cthulhu od páně Lovecrafta. A zjištění číslo dvě bylo, že hra sama o sobě je více RPG, než klasická strategická deskovka. V souvislosti s tím musím dodat, že pravidla jsou velice komplikovaná, místy až zmatená. Prvních deset stran přiložené knížky, které popisují hrubý průběh hry, dává smysl. Ale dalších deset stran, které zabředávají do hloubi herních mechanismů, jsou docela peklem. Nakonec jsme sehráli jednu partii. Bohužel si nepamatuji, jak to dopadlo... ale Arkham Horror ve mně zanechal hluboký dojem. A to přesto, že mi dobrá čtvrtina pravidel zůstala utajena. Hra byla původně vydána v roce 2005 a od té doby vyšlo asi osm rozšíření, které dokážou hru modifikovat k nepoznání. I to napovídá spíše k tomu, že styl hraní je více podobný klasickým papírovým RPG hrám. Je zde mnohem větší důraz na vypravěčství a příběh. Celý vtip je v tom, že hráči spolu kooperují a jejich protívníkem je samotná hrací deska a spousty karet. Nejde o dokonalou náhradu gamemastera, ale na druhou stranu je to koncepce docela hustá, dokonce tak hustá, že hru lze v principu hrát v jednom. Na desce a kartách je totiž celkem dobře popsaný automatický pohyb příšer a událostí. Také je výhodou, že hru může kterýkoliv hráč opustit nebo přidat se - vyjma maximálního počtu příšer se prakticky nic nemění. Tohle je teda můj osobní postřeh, v pravidlech to psáno není. O co jde? Do města Arkham přijíždějí detektivové, kteří zkoumají mýty o prastarých, kteří se snaží vstoupit na Zemi. V okolí města i v uličkách se otvírají dimenzionální brány vnějších světů, odkud proudí 1000 hordy příšer. A detektivové pátrají, sbírají stopy, likvidují příšery a postupně zavírají brány, aby zabránili probuzení prastarého. Pokud se probudí, dojde k finální bitvě. Toliko úvodní slovo. Hra samotná je ale rozdělaná na mnoho částí a každá má svoje specifická pravidla. To, že si hráči rozdají postavy, nastaví si poměry sil svých schopností a rozdají výbavu - to je slibný začátek. To, že se běhá po ulicích a barácích, že se losují karty s atmosféricky popsananými událostmi, to je slibné pokračování. Ale jakmile se začnou líhnout příšery ze všech stran, dojde k zmatku mezi plížením, bojem a útěkem; hráči se začnou hádat o významu svých karet; karty mýtů začnou dávat trochu nesrozumitelné informace a do toho všeho koluje knížka s pravidly z ruky do ruky - to není vůbec sranda. Takže jsme "nultou" seanci ukončili, já si začal studovat pravidla pečlivěji a vůbec jsem se chopil role "rozhodčího", do hry samotné jsem zasahoval jako gamemaster, zatímco čtyři detektivové lítali po městě. Pokusit se stručně popsat Arkham Horror není jednoduché. Ale pokusím se o to. V prvé řadě - každý detektiv disponuje šesti vlastnostmi, které jsou rozděleny do tří kategorií. První dvojice je plížení a rychlost, druhá je vůle a boj, třetí je štěstí a vědomosti. Vtip je v tom, že každá tato dvojice má několik stavů - například na jednom kraji je poměr vůle a boje 1 - 4, pak 2 - 3, následně 3 - 2 a na druhém kraji 4 - 1. Hráč si může na začátku každého kola posunout na kartě své postavy značkou, díky které změní dovednosti své postavy tak, jak se domnívá, že se bude v následujícím tahu hodit. Krom toho detektivové disponují zdravíčkem, mentálním zdravíčkem čili příčetností, penězi a různými kartičkami, které symbolizují výbavu, kouzla, speciální dovednosti nebo pomocníky. Hlavní roli představuje samozřejmě hrací plán. Celé město Arkham je rozděleno na několik čtvrtí, které jsou propojené uličkami. Detektivové se v závislosti na tom, kolik mají nastavenou rychlost, pohybují z lokace do lokace (během této fáze také dochází k bitkám, ale k těm dojdu později) a ukončí-li svůj pohyb mimo ulice, dojde k takzvanému střetnutí. To znamená, že ke každé čtvrti je malý balíček karet, na kterém je napsáno, co se v jaké lokaci děje. Zde se tak dává prostor k obchodům s NPC postavami, náhodné souboje, události vedoucí ke sběru stop i ztrátám příčetnosti. Zde je hezky vidět důraz na vypravěčství a oceňuji pečlivost a množství, s jakou jsou střetnutí vymyšlena. Snad nejpodstatnější fáze kola jsou takzvané mýty. Karta mýtu ovlivní celý hrací plán a tvoří tak hnací motor detektivům. Karta mýtu má na sobě napsáno: kde se objeví nové stopy, kde se objeví nová dimenzionální brána (automaticky s novou příšerou), jaké příšery na hracím plánu se pohnou a hlavně - co se ve městě děje. Karta mýtu může být buď typu prostředí (ovlivňuje celý herní plán - například snižuje rychlost postav o 1. Zůstává ve hře do té doby, než je tažena jiná 1000 karta mýtu typu prostředí), titulka (něco hlavní zprávy v novinách - jde obvykle o jednorázové akce, karta se ihned vrací do balíčku) anebo zvěsti (definuje nějakou událost, která bude tak dlouho ve hře, dokud nejsou splněné podmínky pro splnění nebo selhání). Dá se říct, že karty mýtu tvoří hlavní část příběhu ve hře, jelikož jich je velké množství. Tímto kolo končí a hraje se nové, posouvá se "první" hráč. Jak jste si asi všimli, tak jsem vůbec nepopsal, jak vlastně hru vyhrát. A to je právě ono - výše je hrubá kostra průběhu hry, která se dá pochopit velice rychle, ale začínáme přitvrzovat. Celá hra je o tom, že se probouzí prastarý a tomu musí hráči zabránit. Tento prastarý, tedy boss celé hry, se vylosuje či vybere asi z desítky variant. Máme tady známého Kutulhu, je tady Yig a další příšeráci, které (ne)známe z Lovecraftových románů. Vrcholem je Azathoth, který při probuzení automaticky zničí celý svět a dojde ke konci hry i bez finální bitvy. Tento vybraný boss má na sobě 10-14 očí, které symbolizují jeho probuzení. A tady je ten vtip - pokaždé, když se ve fázi mýtu otevře na hrací ploše nová dimenzionální brána, přidá se na kartu bosse jedno oko. Takže hráči musí lítat po celém městě a brány zavírat, ale hlavně je možné místo zapečetit, že se tam již do konce hry nová brána neobjeví. Než se s bránou může cokoliv dělat, je potřeba jí projít. Detektiv dojde na políčko a nechá se "vcucnout". Na okraji herního plánu je osm dimenzí, které detektiv v pohybové fázi musí překonat a vrátit se do města. Stejně, jako po pohybu ve městě dochází ke střetnutí, mají dimenze svůj vlastní balíček střetnutí. Ten je také docela velký a popisuje, co se v dimenzi děje. Postava může potkat příšeru, najít nějaký předmět, přijít o příčetnost. Pokud vše přežije, může v dalším kole zpět do města. Tím se brána označí za prozkoumanou a teprve nyní je možné ji zavřít. Zavírání brány je jednoduchá operace, hodí se kostkami na boj nebo znalosti a v případě úspěchu si hráč vezme bránu k sobě, jako trofej. Při zavření brány tako dojde k redukci příšer - prostě se z hrací plochy vyhodí ty, které mají stejný symbol, jako brána. Teprve pak lze udělat pokus na zapečetění. Na to je potřeba pět nalezených stop anebo speciální předmět na jedno použití. Tím se místo definitivně zavře a zároveň se sníží probuzení prastarého o jedno oko. Takže už dává smysl, proč se detektivové honí za stopami ve zbytku Arkhamu. Poslední podstatná část pravidel jsou souboje. Při setkání s příšerou se hráč může rozhodnout, zda se pokusí proplížit se (a pokračovat v pohybu po mapě) nebo rovnou zaútočit. Následuje test na strach - síla vůle. A pak už samotný boj, ze kterého lze i utéct. Každá z těchto činností představuje test patřičných dovedností. Hráč hází kostkami, může si přidat i bonusové kostky za nalezené zbraně například. Je tady ale fígl - pokud hráč selže, může obětovat jednu nalezenou stopu a díky tomu házet ještě jednou kostkou. Stopy tak tvoří opravdu důležitou část hry, prakticky to bez nich nejde. Zabitá příšera se dostane do rukou hráče, jako trofej. Tyto trofeje lze podobně, jako trofeje zavřených bran, na různých místech směnit za zboží nebo peníze. Ze začátku hry dochází k otevření nové brány a příchodu příšer v podstatě každé kolo. Jak jsem nazna d78 il výše, tak jedna z mála věcí, kterou hra omezuje, je počet příšer ve městě (počet hráčů plus 3). Celkem snadno se tak stane, že se má "narodit" více potvor, ale už není místo. K tomu slouží speciální pole na hracím plánu - "okolí". Když se po okolí začne pohybovat moc příšer (osm minus počet hráčů), tak se na speciálním počítadle strachu přidá jeden bod a příšery z okolí prchnou. Při zvyšování strachu ve městě se postupně začínají zavírat obchody, takže ony lokace nelze na mapě již navšívit. Když strach přesáhne deset, začnou z města prchat i NPC - z balíčku karet pomocníků se postupně vyhazují karty. A hlavně - o jedno oko stoupne probuzení prastarého. Příjemný bonus - počet příšer v Arkhamu není nijak omezen. Několikrát jsem se tady zmínil o jakýchsi testech při házení kostkami. To je ošemetné, vliv náhody na hru je zde poměrně velký. Je to podobné, jako v Shadowrunu - výše dovednosti určuje počet kostek, se kterými se hází. Pokud padne 5 nebo 6, je to považováno za úspěch (doplněk - je-li postava prokletá, tak je úspěch jenom šestka, je-li naopak požehnána, počítá se za úspěch 4-6). Na většinu akcí je potřeba jenom jeden úspěch, ale při soubojícha a speciálních hodech při střetnutích je běžně vyžadováno dva, tři i více úspěchů. Kostek je dokonce tolik, že s nimi lze pomalu počítat, jako s pravděpodobnostní veličinou, kterou můžeme ovlivnit dodatečným utrácením nalezených stop. Arkham Horror není strategickou hrou o inteligentním přečíslení soupeře. Je to opravdu RPG hra na desce, vzpomeňte si na Dračí Doupě a další hry - náhoda zde hraje roli velkou, ale opodstatněnou. Za cenu jednodušších pravidel a stabilnějšího průběhu hry je to z mého hlediska naprosto v pořádku. Vůbec na mne celá hra působí, jakoby byla původně plánována pouze pro počítačovou verzi (klidně mobilní platformu), ale její jednoduchost ji nakonec předurčila, že se obejde bez procesoru. Na deskovku jsou pravidla ale velice komplikovaná, z hlavy si nevybavím, jestli jsem někdy hrál složitější hru (nepochybuji, že nějaká složitější existuje). V souhrnu pravidel, který jste právě dočetli, jsem se vůbec nezmínil o bankovních kontraktech, obchodování mezi hráči, členství k klubu, unikátních modifikátorů fanatiků a mnoha dalších detailech, které jsou popsané na desítkách karet mýtů. Ale čistě dojmově? Skvělá hra! Opravdu precizní grafické zpracování, velice dobře napsané (a slušně přeložené) texty, atmosféra - to vše je naprosto na jedničku. Procházel jsem si nejrůznější scénáře vývoje a došlo mi, že rozšířit či změnit tuto hru lze opravdu přidáním několika balíčků karet. Na internetu jsem narazil na desítky modifikací pravidel, které zase nějak mění styl hraní. A i když jsem od Lovecrafta nikdy nic nečetl (hrál 1000 jsem Prisoner of Ice akorát) a nic o dějovém pozadí hry jako takové nevím, nebránilo mi to si hru užít a ponořit se do ní. Pokud teda nepřijde někdo s tím, že ty kostky by se hodily na Macháčka. P.S.: Existuje i karetní verze hry. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Také jsem se díky této hře dostal k věcem 1000 jako Counter Strike, Day of Defeat, Action Half Life, They Hunger a obecně mi tato hra otevřela dveře k moddingu a také multiplayeru po síti sítí. Qoole pro Quake se stal na dlouho mým dobrým přítelem, časem jsem přešel na Hammer, čili Worldcraft - to již pro Half Life (mimochodem po otevření základního paku s texturami Half Life ve WorldCraftu na vás vykoukne mezi prvními Lucy Lawless - v roli Xeny - slušná úchylka autorů!). Bohužel mi pak shořel disk, ale některé věci se mi zachovaly - třeba level na testování botů do Quake - do rozlehlé místnosti dáte bleskomety a sledujete, co se děje. Bleskomet má totiž velice malý dosah, s čímž autoři botů nepočítali - deathmatch levely jsou v podstatě malé - takže boti na sebe pálí, ale nikdy se nemohou trefit... no nic, touto malou odbočkou jsem chtěl jenom demonstrovat, že Half Life byl pro mne úvodem do nového světa a nebyl jsem v tom sám. Tyvole, tam jako jdeš a víšjak - normálně tě tam zdraví lidi! Prostě jdeš po chodbě a oni na tebe *Hi Freeman* a tak!" - "No jako zapomeň na cokoli znáš z Kvejka - v týhle hře nikdy nemáš 100% zdraví a armor, to je prostě konec!" - "Ty vole, vojáci se na tebe domlouvaj vysílačkou, normálně tě obkličujou, hážou po tobě granáty, peklo ty vole" - "Jako ty vole to není jako rozdělený na levely, to je prostě jeden megalevel - hele jako jsem v půlce hry a můžu se normálně vrátit na začátek - jde to tam udělat!" - "Rozumíš, v tý hře je normálně baterka ty vole, chápeš to? Je tma, tak si můžeš posvítit. Jakákoliv hra po Half Life bez baterky je odsouzená k záhubě, baterka, chápeš?". Dneska tyto argumenty vzbuzují úsměv, chápu, ale když si člověk uvědomí, že to byl Half Life, který jako první přinesl do her úroveň interaktivity, na kterou dnes pohlížíme, jako na standard, musí se nám zatajit dech. Prostě prakticky všechno o čem Gas blekotal byla nakonec pravda (včetně baterky!) - s přivřeným okem. Ano, byly tady pokusy, jak udělat 3D střílečku o něčem jiném, než jen o střílení (výtečný Strife například), ale Half Life to pod 1000 vá s lehkostí kvalitního akčního filmu a to přesto, že má z dnešního hlediska pár chyb, které se průkopníkům stávají - ale na tom nesejde. Typická střílečka z roku 1997 vypadala asi tak, že jste přišli do místnosti, kde na vás začali nepřátelé aplikovat skript "krok ku hráči - střelba - kroku ku hráči - střelba", k tomu si přičtěte skutečně bludišťoidní systém levelů, kde nešlo o logiku, ale o co nejvíce zamotat hráči šišku a navrch dejte opravdu klišé zbraně. Zkrátka a dobře - do příchodu Half Life se všichni snažili jen překonat nepřekonatelného Dooma - a to jeho vlastními zbraněmi. Valve šlo na celou věc úplně opačně a povedlo se jim to na výtečnou. Level design Half Life je to nejlepší, co si svedete představit a vynásobíte třemi. Od první sekundy je vám jasné, že tohle je něco extra. Úvodní jízda monorail vláčkem, kdy sledujete bohatý cvrkot utajených laboratoří a kdy vám příjemný ženský hlas osvětluje základní informace o komplexu Black Mesa - z toho jste naladěni na maximální možnou míru, po 1000 noření do atmosféry je absolutní. Nudné kanceláře vystřídá jádro střediska, jakýsi urychlovač částic (možná), zdrháte podzemím, skrz reaktor, na chvilku na povrch a pak hurá do větracích šachet, kde vidíme některé levely v jiné perspektivě. Pak máme před sebou pasáž s vláčkem a bitky s vojáky v komunikačních tunelech, pak se ocitáme v drtiči na odpadky, zdrháme skrz továrny, až nás to vyplivne ve skalách. Odpálíme raketu se satelitem do vesmíru, potkáme první vrtulníky a tanky, podplaveme skrz přehradu a putujeme kusem pouště, vojenská základna výtečná - abychom se zase vrátili do jiných laboratoří na výzkum teleportů, čímž se dostaneme postupně až do cizího světa Xen, kde celá hra vrcholí, abychom nakonec stáli prakticky nazí před chlapíkem v modrém obleku s kufříkem. Woof. To je jízda jako prase. Valve využili do poslední mrtě možnosti enginu a tehdejších počítačů. Nedočkáme se příliš exteriérů, ale rozhodně nejde o klasický tunel. Krom toho, že Half Life asi jako první přichází s koncepcí otevřeného světa (je tedy možné a někdy i nutné se omezeně vracet na různá místa, aniž by se respawnoval celý level - oproti Doom-like systému v té době VELIKÁ změna), máme zde regulerně více možností, jak jednotlivé části projít, hodně tajných místností a hodně alternativních nebo hardcore řešení. Přitom naskriptované animace nemají prakticky jedinou chybu, když překvapíte vojáky během dialogu zařvou "Oh shit, it's Freeman" a jdou po vás. Všechno do sebe zapadá, jako kostky lega. Přitom se obecně ve hře vyskytuje jen velice málo chyb či bugů. Jasně - dneska jsme už zmlsaní a pozastavím se třeba nad úplně první NPC, kterou ve hře spatřím. Jde o člena ochranky, který s baterkou v ruce buší na dveře, zatímco stojí na prťavé plošině uprostřed tunelu. Z té plošiny není jiný východ, než dveře, na které buší - ale zároveň je ta plošina absurdně umístěná - dá se z ní tak maximálně spadnou a zabít se. Proč tam teda vůbec je ta ochranka, co tam dělá a proč mu nikdo nechce otevřít? Ale to je právě ono - on tam stojí, jako umělecká licence. Ono totiž do roku 1998 bylo VELMI řídké potkat ve střílečce někoho, kdo po vás automaticky nestřílí a ba co víc - nejenže pouze tupě nestojí, ale NĚCO DĚLÁ! Prostě první sekunda hry a měl jsem šok - ten chlápek tam NORMÁLNĚ stojí a buší na dveře! Přirozenost herního prostředí je prostě totálně maximální. Anebo třeba - skákací pasáže. Half Life má několik skákacích pasáží (opět - vyjma Xenu, který je naopak na skákání založený, bohužel), které bych normálně kritizoval. Jenže tady nejde o žádné nepřeskočitelné propasti nebo miniaturní plošinky. V okamžiku, 1000 kdy stojíte na úzké římse ve výtahové šachtě a vidíte, že cesta dále je výtah samotný, ovšem dobré tři metry od vás - to zapomenete na to, že nemáte rádi skákání ve FPS hrách. Některé chyby autoři nechtěně způsobili vydáním druhého dílu, kdy dva anonymní vědci (kteří slouží v prvním díle jako naklonovaná armáda výzkumného ústavu jaderné fyziky) dostali jména, podobně tak Barney - člen ochranky. Zpětně to trochu kazí dojem ze hry. Ale hlavní chybu odhalil asi každý. Jak je možné, že teoretický fyzik, jehož idoly v dětství byl Albert Einstein a Stephen Hawking, se umí tak dobře ohánět těmi desítkami bambitek? Jak je možné, že umí tak skákat a běhat? K jeho výdrži oproti tomu nemám žádné výhrady - Gordon Freeman je nositelem HEV suit, což je oblek navržený pro práci v obtížných podmínkách, takže musí něco vydržet. Ale proč je i v tréningové misi na férovku Gordon seznámen nejen s tím, jak se plížit větracími šachtami, ale také s tím, jak obsluhovat samopal s granátometem? Tohle mi nejde do hlavy. A další detail - Gordon Freeman je nejen němý, ale nebýt loading obrazovky na počátku hry (případně možnosti hrát v multiplayeru za Freemana), tak ani nevíme, jak vypadá, jelikož je celičká hra POUZE v pohledu z vlastních očí. Tím nechci říci, že je na tom něco špatného - naopak, hře to dodává naprosto neopakovatelnou atmosféru, pro kterou ji zbožňuji. Ale mám docela problémy se ztotžnit s obrýleným vědcem s raketometem na rameni, jestli mi rozumíte. Chápu to asi tak, že autoři potřebovali někoho dostatečně odlišného od Duke Nukema, či od Doomovského mariňáka. Nějakého intelektuála, který se nechtěně stane centrem pozornosti. Chápu. Ale nějak to doladit by se taky mělo - třeba by Gordonův koníček mohl být militarismus nebo tak něco. Prostě... no, v té době jsme hráli za mnohem větší blbouny, takže to prostě přijměte jako fakt, že Gordon je frajer s bouchačkama a hotovo. Ta hra je skvělá, i kdybyste hráli za zmutovanou teenage želvu. Demoverze hry je další věc, která mne totálně uchvátila. Demo vyšlo až o dost později, než samotná hra, ale Valve udělalo husarský kousek - jako demo vydali level, který nijak nezapadal do stávající hry! Prostě vymysleli nějakou alternativní cestu, kterou se Gordon mohl dát a vymysleli tak celý level tak briliantně, až zůstává rozum stát. Ukazuje to nejlepší z těch nejsvětlejších momentů celé hry v kompaktním celku. Ačkoliv je dohraný za dvacet minut, jste natolik nadšeni, že plnou hru běžíte okamžitě koupit. A to se jen tak nevidí. O grafice hry se nemá cenu příliš rozepisovat. Po stránce technologie je to dneska prakticky nepřístupná hra, ale takový je osud historie. Přesto ve své době způsobila revoluci. První odlesky na helmách ochranky (a límci HEV obleku), první možnost použití světelného zdroje (baterka prostě), perfektní textury (a je jich hlavně HODNĚ) a detailní modely včetně (minimální) obličejové mimiky. To je síla Quake 1+2 enginů. Jenže grafika není jen technologie, ale zejména design. A ten by mohly závidět zhusta i dnešní hry. Každičký nepřítel od milého headcraba po obrovské bossy je vypiplán do nejmenšího detailu, skvostně rozanimován a precizně zasazen do přirozeného prostředí. V kombinaci s nevídanou umělou inteligencí tvoří Half Life jako celek opravdovou pastvu pro oči - je radost pohledět na přirozené kanceláře i přirozené vetřelce na domovské planetě. Jde o nejlepší příklad toho, kdy technologie pomohla designu vymrštit hru do nejzávratnějších výšin. A samozřejmě hudba a zvuky - to samé! O datadisku Opposing Force se nechci příliš rozepisovat, protože v podstatě jen doplňuje hlavní hru o pohled z druhé strany barikády. Hrajete za poručíka Adriana Shepharda, který je vyslán do Black Mes 1000 a, aby vyčistil laboratoře právě od vědců, s Gordonem Freemanem v čele. Datadisk je nebývale propracovaný a dává nám vyzkoušet ty věci, které nám v původní hře utekly skrz prsty. A stejně tak je velice zábavné být krok za Gordonem a mnohé lokace navštívit znova. Každopádně - spolupráce s ostatními vojáky plus hromada nových zbraní je to, co společně se zachovanou precizností level designu činí Opposing Force nutností pro všechny fandy Half Life - ty hry jdou k sobě (ještě společně s demoverzí původní hry) jako půlky. Blue Shift se mi pak moc nelíbil, i když měl hires textury zase. Takže asi je jasno, že Half Life je nejen jednou z mých nejoblíbenějších her vůbec, ale také jednou z nejzásadnějších her v historii. Druhý díl (a episodes) mne již tolik nezaujaly pro celkovou mdlost, nudné pasáže a hloupě vymyšlené zápletky - přičemž level design je mnohem více standardní tunel a kdy jen málo částí si zaslouží potlesk - celkově takový průměr, možná lehounce pod. Ale to nevadí. Při pompézním vydání Half Life 2 také Valve oznámili komplet předělávku prvního Half Life do nového engine Source, který pohání právě druhý díl (a vypadá fantasticky, o tom žádná!). Hype přešel v okamžiku, kdy se zjistilo, že "Half Life Source" je starý Half Life se Source vodou. To je dost slabé, takže jsem hru ignoroval. Předevčírem jsem se ovšem ke hře náhodou dostal a říkal jsem si - mám instalovat plnou verzi hry jako obvykle nebo testnu to samé v Source - prostě jsem šel do toho. Musím říci, že je to opravdu jenom hype, ale přesto jsem si všiml několika detailů, které potěšily. Špatné je, že z neznámého důvodu se mi zpožďuje zvuk, což trochu kazí dojem, ale tak dá se to přežít. Škoda také je, že hudba (původně jako audio cd) se přestane přehrávat v okamžiku loadingu - a již nepokračuje. V původní hře byl právě před očekávanou změnou prostředí (loadingem tedy) moment umocněn perfektním soundtrackem, který naladil opravdu skvěle - to tady více méně odpadá, ale i bez toho se dá žít. Jo a pokud máte ve zvyku na začátku hry shodit vědce do propasti u monorailu, tak máte smůlu - kvůli bugu se pak není možné vrátit. Ale co ta pozitiva? V zásadě jich tady pár je. Source voda vypadá mezi hranatými polygony původní hry trochu jako pěst na oko, ale je průzračně čistá a pěkná. Stíny se mi ve hře nepodařilo zapnout, takže body dolů, ale HDR a nové odlesky jsou v zásadě poznat, že tam jsou. Kdybych nadělal screenshoty původní a Source hry, tak bych těžko demonstroval rozdíly (v Source verzi dokonce nejsou integrovány lepší textury z datadisku Blue Shift), ale v pohybu je to chvílemi trochu znát. Největší překvapení je ale integrování Havok fyziky. Ne snad, že by ji Half Life potřeboval, ale opravdu mne potěšilo, že skákání na zavěšených bednách opravdu funguje - bedny se po dopadu rozkývou a podobně. Detailů jsem našel tedy poměrně dost, ale jako celek to opravdu nemá smysl. Hlavní přínos Half Life Source je tedy ten, že mne to donutilo napsat tento vzpomínkový článek plný spoilerů - a to děkujeme!


Mistrovství světa klepe na dveře, tak se na něj pojďme podívat! Obecné informace Mistrovství světa v Pokémonech se tento rok koná v Nashvillu ve státě Tennessee (USA) a to v termínu 24.-26. srpna... Sada Celestial Storm je již sedmou sadou z řady Sun&Moon. Tento set se točí kolem Pokémonů z oblasti Hoenn. Celkem se v této sadě nachází 183 karet, což je váááážně veeelký počet a hráči se tak... TOP 5 Pokémonů této sezóny Rozbor těch nejlepších karet této sezony, které nás provázely na všech turnajích! Které to jsou? #1 – Zoroark-GX ze sady Shining Legends Sada Shining Legends je speciální miniset, nejedná se tedy... Přátelství a výměna Pokémonů v Pokémon GO! Přátelství a výměna Pokémonů v Pokémon GO! Ve čtvrtek 21.6. jsme se v Pokémon GO dočkali dost velkých změn – přidání tzv. Friends Systému a výměn. Máme toho hodně co probrat, tak se na to rovnou... Představení nejlepších karet ze sady Forbidden Light! Sada Forbidden Light je již 6. expanzí v Sun&Moon bloku. Obsahuje mnoho Pokémonů ze 7. generace, nové Pokémony-GX se zaměřením na oblast... Pokémon GO Research, neboli úkoly, které bude hráč plnit každý den! Pojďme se blíže podívat na tyto Research! :) Pokémon GO se snaží čím dál více nabudit hráče k tomu, aby vydrželi u hry, a nebylo... Pokémon GO Eggstravaganza 2018 je právě u nás! Event plný bonusů, který nesmíš propásnout! Pokémon GO Eggstravaganza je velikonoční event, který se koná o 22. března do 2. dubna 2018 (do 22:00),... Rozbor PCD Mach Strike ze sady Ultra Prism je vhodným článkem pro začínající hráče, kteří chtějí začít svoji herní kariéru! Pokud sleduješ pravidelně naše stránky, mnohé o PCD již budeš vědět. Ale... Podívej se podrobně na novou sadu Ultra Prism! Sada Ultra Prism je v pořadí pátá sada z bloku Sun&Moon a zároveň je první sadou, které se orientuje kolem her Ultra Sun a Ultra Moon – což pro... celkem hlasovalo: 36973