Slovensko | Dovolená Slovensko - dovolená 10. července - 12. července 2022 Dovolená v Sorea Trigan - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 12.07.2022. Dovolená v Clarion Congress Bratislava - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 17.07.2022. Dovolená v Clarion Congress Bratislava - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 15.07.2022. 10. července - 16. července 2022 ➜ od centra města: 1000 m ➜ od sjezdovky: 1000 m Dovolená v Penzion Vila Kamila - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 16.07.2022. Dovolená v Sorea Urán - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 14.07.2022. Dovolená v Metropol - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 13.07.2022. Dovolená v Borovica - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 17.07.2022. Dovolená v Metropol - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 16.07.2022. Západní Tatry | Slovensko Dovolená v Chata Orešnica (Račkova Dolina) - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 14.07.2022. Dovolená v Clarion Congress Bratislava - Slovensko - dovolená v termínu od 10.07.2022 do 12.07.2022. Nejlevnější Slovensko - dovolená Nejlevnější dovolenou Slovensko - dovolená pořídíte v 4hvězdičkovém ubytování Clarion Congress Bratislava. Svou rekreaci s odjezdem/odletem v neděli 10. července 2022 a příjezdem/příletem v úterý 12. července 2022 si rezervujte online za bezkonkurenčně nejlevnější prodejní cenu 2 130 Kč. Rekreace v resortu Bratislava je v délce 3 dní - 2 nocí je a se stravou formou snídaně. Tato výhodná letní nabídka je od cestovní agentury Invia.cz s garancí nejlevější ceny. Invia na svém webu informuje také o současné situaci na Slovensku a o podmínkách pobytu v ubytovacím zařízení Clarion Congress Bratislava v souvislosti s koronavirem. K rezervaci si můžete pro klidný pocit z cestování dokoupit balíček cestovního pojištění, které vás v případě nesnází s koronavirem ochrání na cestě, i v případě jejího storna. Clarion Congress Bratislava je situován v letovisku Bratislava. Doprava do letoviska Bratislava je v rámci této nabídky vlastním autem. Využijte nejlevnější Super Last Minute na Slovensku v létě o prázdninách. Luxusní Slovensko - dovolená Chcete zažít jedinečnou dovolenou na Slovensku? Zkuste přepychový luxusní 4hvězdičkový Clarion Congress Bratislava v letovisku Bratislava. Termín odjezdu/odletu je v neděli 10. července 2022 a datum příjezdu/příletu je v neděli 17. července 2022. Pobyt je v délce 8 dní - 7 nocí s možností rezervovat online v aktuální prodejní ceně 7 300 Kč se stravou formou snídaně. Tato lákavá nabídka týdenního pobytu je od cestovní agentury Invia s garancí nejvýhodnější ceny. U Invie zjistíte také informace o aktuální situaci na Slovensku a o podmínkách dovolené v Clarion Congress Bratislava v souvislosti s Covidem. Pro bezpečné cestování si lze k online rezervaci zakoupit balíček cestovního pojištění, které vás v případě nesnází s koronavirem ochrání na cestě, během rekreace i v případě jejího zrušení. Do lokality Bratislava, kde se ubytování Clarion Congress Bratislava nachází, se dostanete vlastním autem. Nechte se hýčkat luxusem na nádherné letní dovolené Super Last Minute na Slovensku. Slovensko - dovolená - nejlepší recenze Nejlepší recenze 94 % má ze 50 nejbližších zájezdů odpovídající vašemu výběru 4hvězdičkový Aphrodite Palace. Recenze je udělená na základě 134 hodnotících uživatelů. Den odjezdu/odletu je pondělí 11. července 2022 a den příjezdu/příletu je čtvrtek 14. července 2022. Aktuálně si můžete rezervovat online ubytování v tomto zařízení v ceně 11 790 Kč. Pobyt je se stravou formou polopenze v délce 4 dní, 3 nocí. Tato nabídka je od cestovní agentury Invia s garancí nejlevnější ceny na trhu. Invia zastupuje většinu cestovek v tuzemsku. Invia na svých stránkách uvádí aktuální informace o lokalitě Slovensko a o podmínkách dovolené v souvislosti s Koronavirem. U Invie lze pro příjemné cestování bez stresu dokoupit pojištění na cestu chránící při problémech s Covidem, během dovolené i během cestování, či zrušení pobytu. Tento volný termín zahrnuje aktuálně slevu 10 % z původní ceníkové ceny 13 100 Kč. Do lokality Západní Slovensko, kde se ubytování Aphrodite Palace nachází se dostanete vlastním autem. Užijte si nádhernou letní dovolenou Super Last Minute na Slovensku v létě o prázdninách s nejlepší recenzí v rezortu Západní Slovensko podle referencí od 134 hodnotících návštěvníků. Hodnocení tohoto ubytovacího zařízení je 94 % ze 100 % (nejlepší hodnocení je 100%, nejhorší recenze je 0%). Pro zobrazení všech volných termínů dovolené, všech rezortů a Last Minute zájezdů na Slovensko vyberte úvodní stránku v Slovenskolastminute.cz - dovolená Slovensko a Last Minute zájezdy 2022 a 2023. Vaší dovolenou: Slovensko - dovolená můžete lépe vybrat pomocí vyhledávání v horní nebo levé části stránek. Jednoduše zvolíte jednu nebo více lokalit, termín odjezdu/odletu nebo příjezdu/příletu, typ dopravy a stravu. Termín od: vyplňte datum nejbližšího odjezdu nebo odletu na Slovensko. Termín pobytu do: vyberte datum nejpozdějšího návratu nebo příletu z dovolené. Chcete to nejlepší ubytování - dovolená, zajímá vás pouze luxusní dovolená? Podívejte se na ty nejlepší hotely na Slovensku. Pokud je pro vás důležitá cena a zajímají vás pouze nejlevnější zájezdy na Slovensko, můžete svůj výběr vyběr zůžit na Slovensko - dovolená levně případně se můžete podívat na slevy u konktrétních zájezdů. Svůj výběr dovolené na Slovensku můžete zůžit také na zájezdy s garancí nejnižší ceny, kterou nabízí největší cestovní agentura v ČR Invia, zastupující více 300 cestovních kanceláří působících na českém a slovenském trhu. Řazení hotelů a dalších ubytovacích zařízení dle recenzí je velmi užitečná věc, jak vybrat tu nejlepší dovolenou podle hodnocení lidí, kteří se podělili o své zkušenosti. Recenze se zobrazují v levém dolním rohu fotografie formou celkového hodnocení ubytování a počtu ohodnocení. Nevybrali jste si v Slovenskolastminute.cz žádný vhodný pobyt podle vašich představ? Pro dovolenou na Slovensku můžete vyzkoušet například také web Dovolená Slovensko. Zajímají vás možnosti rekreace dovolená v jiných zemích? Co se podívat na jinou oblíbenou dovolenou dovolená jako Chorvatsko dovolená, Itálie dovolená nebo například Jordánsko dovolená či Kanárské ostrovy dovolená.


21. 6. 2013 XBOX ONE - povzdech mimo záznam Nelíbí se mi jejich taktika, každému bych vymlouval koupi XBOX ONE a nevěřím, že by z jejich přístupu mohlo vůbec vzniknout něco dobrého. Jenže - co kdyby ano? Co kdyby Microsoft dokázal, že mase hráčů (zejména v USA) zas tolik nezáleží na tom, jestli mohou hry prodávat a kupovat z druhé ruky. Že jim vlastně nevadí, když jejich permanentně online konzole jednou za den zkontroluje validitu licencí. Že by teoreticky nižší cena nových her mohla pomoci trhu jako takovému. Těšil jsem se na to, že dalších pět let budeme rozebírat jejich rozhodnutí v praxi. Možná bych se jim smál, jak to podělali. Ale možná bych musel s mručením uznat, že jejich model funguje báječně. Možná. Nic z toho nyní nebude. Microsoft rozhodně nezvládl marketingovou kampaň v jejím počátku a zavařil si to na dalších pět let. Avšak tím, že ze své politiky ustoupil, si možná vlastně uškodil ještě více. Koneckonců mohli od své politiky ustoupit až třeba po roce, kdyby se ukázalo, že to skutečně nefunguje. Takhle zbývají jenom spekulace a dohady. Nálepka nekonzisten 1000 ce jim ale zůstane. Nemyslím si, že by XBOX ONE dle původního oznámení byl úspěšný. Myslím si ale, že by společně s odlišným přístupem ze strany SONY, vytvořili zcela nový druh konkurenčního boje, z čehož by mohli těžit zákazníci. Takhle budeme sledovat ty unylé a nudné tahanice ála XBOX 360 vs Playstation 3 dalších pět šest let. A toho mám už plné zuby. A navíc - takhle jsem měl o své příští NewGen konzoli jasno. Nyní jsem zase na vážkách. Obě platformy jsou vlastně identické. Na druhou stranu - jak SONY, tak Microsoft mohou nechat finální rozhodnutí o DRM a bazaru na samotném vydavateli, technicky to obě platformy umí. Takže uvidíme. Naštěstí je tady Nintendo, které absolutně ignoruje tržní principy a dělá si všechno po svém. Kupodivu jim jejich taktika vydržela již třicet let. Ale když vidím, že i oni začínají experimentovat s placenými DLC a free2play modelem, začínám se obávat, že již brzy bude všechno ovládat jen nenažranost, lačnící po zisku. A hry podle toho budou vypadat. Zaplať Jehova za nezávislou scénu a za ty vydavatele, kteří mají odvahu (či rozum) změnit své zaběhnuté zvyklosti. 4 komentáře: Několik poznámek:OdpovědětVymazat Ad: "podlehli nátlaku řvoucích puberťáků". No nevím jestli to byli jenom teenageři. Kromě lidí z Microsoftu a od vydavatelů, jsem neviděl jediný seriózní článek včetně pachmana, který by ta omezení Microsoftu považoval za přínosná. Prosím, pokud jsi ho našel na netu, nahoď nějaký odkaz kde považovali původní systém Xboxu za lepší než status-quo PS (lepší pro hráče samozřejmě). Microsoft to samozřejmě mohl ignorovat - viz Apple kde po každém launchi celý internet řve, kolik funkcí má Android navíc, jak je to drahé a že všichni co si to koupí jsou iOvce. No a pak má Apple zase další rekorní kvartál. Pokud by to byla opravdu jenom vokální menšina "open-platfor 815 m" fanatiků a Microsoft by si byl jistý, že ten uzavřený systém prosadí jako Apple, nic by neměnil. Určitě netvrdím, že Wall Street má vždycky pravdu, ale pokud po prezentaci Sony klesly akcie MS a po změně podmínek vyskočily o 6 procent nahoru, asi to nebyli uhrovatí puberťáci co hlasovali na trhu svými penězi, ale bysnysmeni co viděli, že jeden z koní na startu běží s extra zátěží. Ad: "mohli od své politiky ustoupit až třeba po roce" S tím si také dovolím nesouhlasit viz. zpackaný launch PS3 kdy arogantní Sony které s PS2 válcovalo Xbox 6:1 přišlo na trh o rok později s mnohem dražším produktem a přezíravým sloganem "Next gen začne až my řekneme". Následný handicap proti X360 pak dohánělo 6 let a skončilo to paritou 1:1. Z hlediska podílu na trhu byla PS3 epic fail (tímto naprosto nehodnotím hry a služby ale čistě jen pozici na trhu). Představme si, že by PS4 překonal XOne v prvním roce třeba 7:1 - z toho by se Microsoft taky už nemusel vzpamatovat. Moje první konzole byla PS2 a nyní mám jak PS3 tak Xbox. V současné generaci jsem preferoval Xbox, ale pokud Sony udělá alespoň trochu lepší ovladač než ten bazmek Dualshock a potvrdí se výhoda lepší grafiky a DDR5 pamětí proti XOne, asi budu jako primární platformu kupovat PS4. Co mě osobně nejvíce naštvalo u povinného denního ověřování navrhovaného MS, byl fakt, že tím MS úplně setřel hranici mezi koupí produktu a pronájmem služby. Pokud by MS zavedl software jako službu stylem MMO typu, zaplať 5 dolarů měsíčně a hrej si CoD 18 jak chceš, neřeknu ani popel. Ale pokud si koupím disk za 60 dolarů a MS mi řekne, že si můžu hrát dokud nevypnou ověřovací server a pak mám smolíka, tak to je jak v Kocourkově. Pokud by si za deset let MS usmyslel, že XTwo se neprodává moc dobře, tak by klidně odstřihnul ověřování na XOne a ještě prodal fandům starých her "obnovovací" licence k hraní na XTwo 1000 . Zaměňovat Produkt a Službu by podle mě bylo čiré zlo - Apple je naprosto uzavřená platforma, ale pokud si jednou stáhnu hudbu, aplikaci nebo podcast tak je mám na disku a můžu si je užívat bez uctivého dotazu na nějaký server, který mi jednou denně milostivě pošle digitální bumážku, a který může jeho vlastník kdykoli bez jakýchkoliv sankcí vypnout - a já zjistím, že doopravdy vlastním jen krabici šrotu, která se bez dovolení vrchnosti ani nezapne.Odpovědi "Představme si, že by PS4 překonal XOne v prvním roce třeba 7:1 - z toho by se Microsoft taky už nemusel vzpamatovat."Vymazat Ale to je právě to, co nevíme! A už se to ani nedozvíme. Třeba by MS taktika vyšla, třeba ne. Nemuseli by čekat přesně rok, stačí 3-4 měsíce. Jistě, byl by to risk. Ale bylo by zajímavý sledovat, jak by se to vyvinulo. "Žijeme v uhozené době. Zákazník by si měl sám zvolit, co mu vyhovuje ke koupi"OdpovědětVymazat Však právě takhle by to 1000 mělo být a podle mě je to tak i správně. Proč by nám velké společnosti měly diktovat, co si máme kupovat? Ono se tomu tak sice již děje ale tohle beru jako zářný příklad, kdy tomu muselo být naopak, jinak by firma tvrdě narazila. Že nám vznikají dva téměř identické produkty (spíše tedy hodně podobné) je možná smutné ale na druhou stranu se tomu tak děje skoro všude, a proč se tomu tedy najednou divit. Brečet nad tím, že společnost vyšla vstříc svým zákazníkům? WTF? Kéž by tomu tak bylo například v oblasti smartphonů :) - Anonymní25. června 2013 12:02 Nezoufej Dave, to se spraví, uvidíš. Microsoft chce tenhle šroub přitáhnout, a afaik zatím ani slovíčkem nepřipustili že by se na tom něco změnilo. Platforma to umí, všechno ostatní je jen otázka taktiky. A taktika se dá uháďnout: nejdřív to bude pár her jiných vydavatelů, pak nějaký vlastní áčkový titul a než se nadějem bude to zpátky – pod jiným jménem a s nějakými kosmetickými změnami.OdpovědětVymazat


13. 7. 2009 Battlefield 1943 Vedl jsem desítky debat o tom, jak žánr FPS nemá na konzolích šanci a v mnohém musím souhlasit - dávat headshoty z otočky o 720° je na gamepadu fyzikálně nemožné. Ovšem na druhou stranu jsou FPS na konzolích těmto neduhům uzpůsobeny, takže jsou hratelnější. Na třetí stranu tady hovoříme o pseudorealistické hře z PC, kde jde o to trefit pixel na sto metrů. Půjde to vůbec hrát? Kupodivu celkem ano. Ovládání je dobře navrženo, takže jsem do multiplayerového klání celkem rychle vpadnul a hned získával hodnosti. Obsazování vlajek je zde jediným herním režimem, ale ten je dostatečný, protože je zatraceně zábavný a dá se v něm hodiny hledat taktika na jednotlivé mapy (pokud jste n00b, jako já). Trochu mne štve, že někteř 1000 hráči mne sejmou pistolí přes půlku mapy, ale tak už to chodí, jsem pokorná ovce na odstřel. Však jim to jednou vrátím! Důležitým prvkem jsou samozřejmě vozidla, která jsou skvěle zpracována hlavně s přihlédnutím k plně rozbitelnému prostředí, takže spanilá jízda tankem má něco do sebe. Obtížně se ovládají letadla, na ty jsem se raději vykašlal. Sice je možné si je v tutorialu osahat, ale nepochopil jsem, proč je i tutorial závislý na online. To jsem fakt nepochopil. Psát o remaku hry nemá moc smysl, ale je tady jedna perlička, která mne donutila se o hře alespoň zmínit. A sice, že po dosažení limitu 42.000.000 community kills (celkový počet zabitých všech hráčů dohromady) se odemkne bonusová mapa. Něco jako Noby Noby Boy ;). Za těch pár dnů, co je hra venku, se nastřílelo již 80.000 kills, takže jsem zvědavý, za jak rychle to bude ;). Grafika hry je pěkná, ostrovy jsou opravdu velké a rozbitelné budovy a stromy dělají ze hry slušnej masakr. Ovšem hra je dost zabugovaná. To, že mne to nepříjemně často vykopávalo ze hry, dávám za vinu přetížení serverů kvůli množství hráčů. Ale to, že se mi hra zasekla několikrát tak, že jsem musel Playstation 3 natvrdo vypnout - to je pěkná sviňárna! Takže čekám na patch a vrhnu se do toho znova! 2 komentáře: - Efreeti13. července 2009 22:08 V jednoduchosti je sila. Hru ma hromada lidi proto ji ted hraji i prumerni hrace (ne jako MGS online)takze i blbci jako ja se chytnou. Trofeje, znamky, hodnosti pribyvaji jako pomasle...cloveka to stale motivuje hrat. Ale predevsim to bavi, hra je v celku vyvazena, mapy jsou dobre udelane a moznosti destrukce temer neomezene. A CO ME TESI SNAD NEJVIC, z 1000 e pri spusteni hry na me hned NEVYSKOCI asi 5 reklamne-uvodnich obrazovek s producentskou firmou, distributorskou firmu, vsechny mozne i nemozne licence...zkratka...30sekundova slide show ...nez se spusti hra... TOTO UZ SEM NA PS3 dlouho nezazil. P.S.: vykopavani, ci zamrzani sem po cca 30 kolech jeste nezazilOdpovědětVymazat 2Efreeti: Od neděle jsem nehrál, tak věřím tomu, že stabilita je již lepší. To s tím zamrzáním je ale nemilé, kdyby to bylo jen mojíOdpovědětVymazat 60 GB) konzolí. Snad vyjde brzy patch nějakej. Těším se na hru ;).


source: fineweb

text: Mandaly Lásky - relaxace s pastelkami Mandaly Lásky, jejichž autorkou je Hrochová Lucie Vám pomohou s tím, abyste i Vy nalezli pravou lásku a především svoji lásku si i udrželi. Pokud jste prozatím neměli štěstí na hledání životního partnera, anebo Vaše vztahy neprobíhají podle Vašich představ, tak Mandaly Lásky zcela změní Váš pohled na svět a dokážou Vám pomoci s nalezením Vašeho vyvoleného. Samotné mandaly lze chápat jako kouzelné harmonizujícími obrázky, pomocí kterých můžeme vyjádřit nejhlubší pocity člověka. Pomocí mandal můžete tedy vyjádřit to, co cítíte ve svém nitru a především to, co Vás trápí. Ovšem mandaly nejsou prostředkem pouze pro vyjádření citů, ale lze jimi i léčit. Mandaly jsou zároveň i cestou k harmonii mysli, těla i duše, a cestou k nalezení sebe sama. Tvořivostí lze projevit své touhy, radosti, přání, sny, ale i smutky, nepokoje a nevyplněná přání. Mandaly lásky jsou způsobem, jak se můžeme zcela bez obav otevřít citům, protože jsou cestou k lásce. Mandaly Lásky Mandaly Lásky, jsou inspirované láskou v člověku, tím co člověk dokáže cítit k druhému a dokáže pro něj zároveň udělat. Pokud i Vy hledáte pravou lásku, tak nemusíte být na své cestě k budoucí lásce osamělí, protože i pro Vás tu jsou Mandaly lásky. Mandaly lásky můžete zakoupit za cenu: 133 korun!


source: wikipedia

text: 31. leden je 31. den roku podle gregoriánského kalendáře. Do konce roku zbývá 334 dní (335 v přestupném roce). Svátek má Marika. Události Česko 1846 – V Praze byla otevřena Měšťanská beseda, která se stala reprezentačním střediskem české národně uvědomělé společnosti v Praze. 1866 – Poslední veřejná poprava v Brně se konala v prostoru dnešní Údolní ulice a popraveným se stal loupežník Josef Čapek. Popravy se konaly v Brně i poté, ale už nikdy veřejně. 1917 – Vedení Českého svazu ve vlasti odmítlo snahy zahraničního odboje a vydalo prohlášení o věrnosti českého národa Rakousko-Uhersku. 1977 – V komunistickém Rudém právu začal být zveřejňován seznam signatářů Anticharty. Svět 1208 – V bitvě u Leny je poražen švédský král Sverker II. princem Erikem Knutssonem. 1504 – Dohodou z Lyonu skončila druhá italská válka - Francie se vzdala Neapole ve prospěch Ferdinanda II. Aragonského. 1901 – V Moskvě se konala premiéra dramatu A. P. Čechova Tři sestry. 1915 – V bitvě u Bolimova proti Rusům poprvé Německo ve velkém použilo bojový plyn. 1943 – Jižní skupina 6. armády polního maršála Friedricha Pauluse u Stalingradu kapitulovala. 1944 – Americké síly se vylodily na Marshallových ostrovech. 1950 – Prezident USA Harry S. Truman vyzval komisi pro atomovou energii, aby urychlila vývoj vodíkové bomby. 1953 – Přes 1800 obětí si vyžádaly záplavy v Nizozemsku. 1958 – USA vypustily svoji první družici, Explorer 1, do vesmíru. 1961 – Šimpanz Ham se stal v rámci programu Merkur prvním živým tvorem, kterého USA dopravily do vesmíru. 1966 – Vystartovala Luna 9 – první sonda, která přistála měkce na Měsíci. 1968 – Republika Nauru vyhlásila nezávislost na Austrálii. 1990 – Otevřena první restaurace McDonald's v sovětské Moskvě. 1995 – Bill Clinton schválil úvěr pro Mexiko ve výši 20 miliard dolarů na stabilizaci tamní ekonomické situace. 2020 – Spojené království po 47 letech vystoupilo z Evropské unie. Narození Česko 1741 – Jan Křtitel Lachenbauer, biskup brněnský († 22. února 1799) 1754 – Ignác Jaksch, arciděkan v Horní Polici († 16. dubna 1824) 1778 – František Antonín Kolovrat, šlechtic a rakouský státník († 4. dubna 1861) 1785 – Magdalena Dobromila Rettigová, buditelka, spisovatelka, autorka kuchařek, básní, divadelních her a krátkých próz († 5. srpna 1845) 1845 – Adolf Kubeš, historik a filolog († 16. června 1908) 1849 – Božena Studničková, česká spisovatelka († 25. listopadu 1934) 1853 – František Pánek, československý politik († 27. května 1945) 1857 – Karel Krejčík, ilustrátor a karikaturista († 4. ledna 1901) 1871 – Bohumil Tomáš, dirigent a hudební skladatel († 6. září 1945) 1873 – Alois Zima, český architekt († 29. dubna 1960) 1874 – František Borový, český nakladatel († 20. března 1936) 1885 – Luisa Landová-Štychová, novinářka, popularizátorka vědy, feministka a politička († 31. srpna 1969) 1889 Antonín Matějček, český historik umění († 11. srpna 1950) Jaroslav Radimský, český překladatel z polštiny († 2. května 1946) 1893 – Karel Husárek, československý divizní generál († 26. července 1972) 1894 – Jaroslav Novák, český skaut a spisovatel († 14. března 1965) 1900 – František Bureš, hudební skladatel a pedagog († 19. září 1959) 1905 – Antonín Moudrý, československý fotbalový reprezentant († 24. července 1979) 1906 – Emanuel Hruška, architekt († 16. srpna 1989) 1907 – Otto Jírovec, parazitolog († 7. března 1972) 1919 – Antonín Sum, osobní tajemník Jana Masaryka, politický vězeň († 15. srpna 2006) 1920 – Gustav Heverle, herec († 22. ledna 2008) 1921 Oleg Homola, literární vědec, spisovatel a politik († 8. prosince 2001) Pravomil Raichl, protifašistický a protikomunistický bojovník († 25. února 2002) 1922 – Jaroslav Klemeš, příslušník paradesantního výsadku Platinum-Pewter († 7. srpna 2017) 1923 Vladimír Kýn, sochař, výtvarník a ilustrátor († 11. října 2004) Václav Chochola, fotograf († 27. srpna 2005) 1925 – Helena Voldan, česko-argentinská psycholožka a překladatelka 1928 – Otakar Brůna, publicista, dramaturg a spisovatel († 17. října 2012) 1929 – Valerián Karoušek, sochař a horolezec († 31. května 1970) 1945 Mečislav Borák, český historik Petr Pavlík, malíř, sochař, ilustrátor 1947 – Aleš Ulm, český zpěvák, scenárista, moderátor 1951 – Miroslav Kostelka, ministr obrany ČR 1953 Jiří Kunert, ekonom a bankéř Čestmír Vlček, primátor statutárního města Ostravy 1955 – Martin Patřičný, výtvarník a spisovatel 1970 – Milan Chovanec, politik 1976 – Tomáš Zíb, bývalý tenista 1990 – Eliška Křenková, herečka 1996 – Agáta Kestřánková, spisovatelka 2006 – Sára Bejlek, tenistka Svět 1512 – Jindřich I., portugalský král († 1580) 1543 – Iejasu Tokugawa, japonský politik († 1. června 1616) 1597 – Jan František Régis, francouzský jezuitský misionář († 30. prosince 1640) 1624 – Arnold Geulincx, vlámský filosof († 1669) 1673 – Svatý Ludvík z Montfortu, francouzský kněz, teolog, spisovatel († 28. dubna 1716) 1712 – Samuel Lišovíni, slovenský duchovní a spisovatel († 4. září 1774) 1769 – André-Jacques Garnerin, francouzský průkopník parašutismu († 18. srpna 1823) 1797 – Franz Schubert, rakouský hudební skladatel († 19. listopadu 1828) 1802 – Nils Ericson, švédský inženýr, stavitel a voják († 8. září 1870) 1830 – James G. Blaine, americký politik a kandidát na prezidenta Spojených států amerických († 27. ledna 1893) 1835 – Lunalilo, havajský král († 2. února 1874) 1840 – William Pittenger, hrdina americké občanské války († 24. dubna 1904) 1841 – Laza Kostić, srbský básník († 26. listopadu 1910) 1854 – Stefan Stambolov, bulharský politik († 6. června 1895) 1868 – Theodore William Richards, americký chemik, nositel Nobelovy ceny za chemii († 2. dubna 1928) 1869 – Albert Škarvan, slovenský esperantista († 29. března 1926) 1872 – Zane Grey, americký spisovatel († 23. října 1939) 1875 – Lidija Aleksejevna Čarská, ruská spisovatelka a divadelní herečka († 18. března 1938) 1879 – Boris Savinkov, ruský spisovatel a revolucionář († 7. května 1925) 1881 – Irving Langmuir, americký chemik, nositel Nobelovy ceny za chemii († 16. srpna 1957) 1883 – Emil Voigt, britský olympijský vítěz v běhu na 5 mil († 16. října 1973) 1884 Theodor Heuss, první prezident Spolkové republiky Německo († 12. prosince 1963) Mammad Amin Rasulzade, ázerbájdžánský politik († 6. března 1955) 1885 – Einar Erici, švédský lékař, varhanář a fotograf († 10. listopadu 1965) 1889 – Wolf Gold, signatář izraelské deklarace nezávislosti († 8. dubna 1956) 1892 – Eddie Cantor, americký komik, tanečník a zpěvák († 10. října 1964) 1902 – Alva Myrdalová, švédská politička, nositelka Nobelovy ceny míru († 1. února 1986) 1903 Ivar Johansson, švédský zápasník, olympijský vítěz († 4. srpna 1979) Johannes Schwarzenberg, rakouský diplomat († 26. května 1978) 1905 – John O'Hara, americký spisovatel († 11. dubna 1970) 1909 – Uberto Bonetti, italský malíř († 10. dubna 1993) 1910 – Giorgio Perlasca, italský obchodník a zachránce židů za holocaustu († 15. srpna 1992) 1911 Baba Vanga, bulharská nevidomá věštkyně († 11. srpen 1996) Eddie Byrne, irský herec († 21. srpna 1981) 1915 – Alan Lomax, americký muzikolog a folklorista († 19. července 2002) 1921 Mario Lanza, americký tenor a hollywoodská filmová hvězda († 7. října 1959) John Agar, americký herec († 7. dubna 2002) 1923 Norman Mailer, americký spisovatel († 10. listopadu 2007) Jorge María Mejía, argentinský kardinál († 9. prosince 2014) 1924 – Tengiz Abuladze, gruzínský filmový režisér († 6. března 1994) 1926 Lev Russov, ruský malíř († 20. února 1987) Johannes Joachim Degenhardt, německý arcibiskup Paderbornu a kardinál († 25. července 2002) 1928 Chuck Willis, americký zpěvák a textař († 10. dubna 1958) Dušan Džamonja, makedonský sochař († 14. ledna 2009) 1929 Rudolf Ludwig Mössbauer, německý fyzik, nositel Nobelovy ceny († 2011) Jean Simmonsová, britská herečka († 22. ledna 2010) 1930 – Al De Lory, americký hudební producent, aranžér, hudebník a dirigent († 5. února 2012) 1933 – Joseph D. Early, americký politik († 9. listopadu 2012) 1934 – Gene DeWeese, americký spisovatel († 19. března 2012) 1935 – Kenzaburó Óe, japonský spisovatel, nositel Nobelovy ceny 1937 Philip Glass, americký hudební skladatel Suzanne Pleshette, americká herečka († 19. ledna 2008) Anatolij Alexejevič Karacuba, ruský matematik († 28. září 2008) 1938 – Beatrix, nizozemská královna 1939 Romualdas Ozolas, litevský politik a veřejný činitel Jerry Brudos, americký sériový vrah 1940 – Kalevi Numminen, finský hokejový obránce a trenér 1941 Eugène Terre'Blanche, jihoafrický politik a aktivista († 3. dubna 2010) Jessica Walterová, americká herečka († 24. března 2021) 1942 Daniela Bianchi, italská herečka Derek Jarman, britský režisér a spisovatel († 19. února 1994) 1944 – Charlie Musselwhite, americký bluesový hráč na foukací harmoniku a kytaru 1945 – Joseph Kosuth, americký umělec 1946 – Michael Drosnin, americký investigativní novinář a spisovatel 1949 – Ken Wilber, americký filosof 1950 – John Kerr, americký spisovatel 1951 Phil Manzanera, britský kytarista (Roxy Music) Dave Benton, estonský zpěvák 1953 Peter Peteraj, slovenský kytarista Jacek Chmielnik, polský filmový a divadelní herec, dramatik († 22. srpna 2007) 1954 – Adrian Vandenberg, nizozemský hudebník (Whitesnake) 1955 – Virginia Ruziciová, rumunská tenistka 1956 – Johnny Rotten, britský muzikant (Sex Pistols) 1959 Anthony LaPaglia, australský herec Kelly Lynch, americká herečka Arto Härkönen, finský olympijský vítěz v hodu oštěpem Mickey Simmonds, britský studiový klávesista a skladatel 1960 Željko Šturanović, premiér Černé Hory († 3. června 2014) Grant Morrison, skotský komiksový scenárista 1964 Jeff Hanneman, americký muzikant (Slayer) († 2. května 2013) Oto Haščák, slovenský hokejista 1966 Jorge González, argentinský basketbalista a profesionální wrestler († 22. září 2010) Jyrki Järvilehto, finský automobilový závodník a bývalý pilot Formule 1 Dexter Fletcher, britský herec 1970 – Minnie Driver, britská herečka 1973 – Portia de Rossi, australská herečka 1975 – Preity Zinta, indická herečka 1976 – Traianos Dellas, řecký fotbalista 1977 – Kerry Washingtonová, americká herečka 1979 – Daniel Tammet, britský autistický vědec 1981 – Justin Timberlake, americký zpěvák 1982 Elena Paparizou, řecká zpěvačka Maret Aniová, estonská tenistka 1983 – Fabio Quagliarella, italský fotbalista 1984 Jeremy Wariner, americký atlet Michail Grabovskij, běloruský hokejista 1986 Walter Dix, atlet USA Pauline Parmentierová, francouzská tenistka 1992 – Alexandr Loginov, ruský biatlonista 1996 – Joel Courtney, americký herec 2000 – Julián Álvarez, argentinský fotbalista Úmrtí Česko 1681 – Marie Justina ze Schwarzenbergu, česká šlechtična (* 1618) 1818 – Jan Jiří Grasel, jihomoravský a rakouský bandita a loupežník (* 4. dubna 1790) 1858 – Václav Mánes, malíř (* 1793) 1886 – Wolfgang Kusý, právník a politik (* 31. října 1842) 1887 Jan Bohuslav Miltner, středoškolský profesor a historik (* 31. března 1841) Josef Zít, lékař-pediatr (* 1850) 1896 – Josef Jiří Kolár, český herec, režisér, překladatel, spisovatel (* 9. února 1812) 1899 – Jan Malýpetr, učitel tělocviku, spoluzakladatel Sokola (* 29. května 1815) 1910 – Gustav Walter, český operní pěvec (* 11. února 1834) 1929 – Jan Karafiát, evangelický farář (* 4. ledna 1846) 1938 – Alois Provazník, varhaník a hudební skladatel (* 9. ledna 1856) 1944 – J. L. Topol, český spisovatel (* 12. února 1878) 1946 – Václav Radimský, český malíř-krajinář (* 6. října 1867) 1951 – Bohuslav Stanislav Jarolímek, opat Strahovského kláštera (* 14. ledna 1900) 1958 – Rudolf Saliger, rektor na technické univerzity ve Vídni (* 1. února 1873) 1962 – Vlasta Burian, herec (* 9. dubna 1891) 1966 – Alois Srdce, knihkupec a nakladatel (* 25. května 1888) 1969 – Jaroslav Brůha, sochař a medailér (* 11. února 1889) 1970 – Jan Oswald, geolog, mineralog a spisovatel (* 30. ledna 1890) 1972 – Pavel Roman, československý krasobruslař (* 25. ledna 1943) 1982 – Jiří Srnka, hudební skladatel (* 19. srpna 1907) 1984 – Josef Charvát, lékař, zakladatel české endokrinologie (* 6. srpna 1897) 1989 – Josef Budský, herec, divadelní režisér a zpěvák (* 11. června 1911) 1990 – Amedeo Molnár, teolog, vysokoškolský pedagog a historik (* 23. ledna 1923) 1993 – Sáva Šabouk, český historik umění (* 12. ledna 1933) 1996 – Eduard Fusek, československý politik (* 20. prosince 1901) 1997 – Marie Bayerová, filozofka, překladatelka (* 2. ledna 1922) 2007 – Milan Opočenský, český teolog, filozof, duchovní Českobratrské církve evangelické (* 5. července 1931) 2008 František Čapek, kanoista, olympionik (* 24. října 1914) Michal Bukovič, textař (* 17. září 1943) 2010 – Jiří Havlis, veslař, olympijský vítěz 1952 (* 16. listopadu 1932) 2014 – Jiří Fiedler, historik, redaktor, překladatel a muzejník (* 4. března 1935) 2016 – Ladislav Helge, režisér (* 21. srpna 1927) Svět 876 – Hemma z Altdorfu, východofranská královna (* 808) 1388 – Jana z Armagnacu, vévodkyně z Berry a Auvergne (* 1346) 1580 – Jindřich I., portugalský král (* 1512) 1606 – Guy Fawkes, anglický voják a katolický terorista (* 13. dubna 1570) 1729 – Jacob Roggeveen, nizozemský admirál a průzkumník (pokřtěn 1. února 1659) 1736 – Filippo Juvarra, italský architekt a divadelní výtvarník (* 7. března 1678) 1788 – Karel Eduard Stuart, jakobitský uchazeč o trůn Anglie, Skotska a Irska (* 31. prosince 1720) 1790 – Juraj Sklenár, slovenský historik (* 20. února 1744) 1799 – Francis Osborne, 5. vévoda z Leedsu, britský státník, diplomat a šlechtic (* 29. ledna 1751) 1815 – Karolina Meineke, manželka anglického krále Viléma IV. (* 27. listopadu 1768) 1854 – Silvio Pellico, italský spisovatel a dramatik (* 24. června 1788) 1856 – Khädub Gjamccho, 11. tibetský dalajláma (* 19. prosince 1838) 1888 – Jan Bosco, italský kněz (* 16. srpna 1815) 1891 – Ernest Meissonier, francouzský malíř a sochař (* 21. února 1815) 1892 – Charles Spurgeon, britský náboženský reformátor, baptista (* 19. června 1834) 1899 – Marie Luisa Bourbonsko-Parmská, princezna parmská a kněžna bulharská (* 17. ledna 1870) 1923 – Eligiusz Niewiadomski, polský malíř (* 1. prosince 1869) 1924 – Curt von Bardeleben, německý šachový mistr (* 4. března 1861) 1933 – John Galsworthy, anglický prozaik, nositel Nobelovy ceny (* 14. srpna 1867) 1944 – Jean Giraudoux, francouzský spisovatel, dramatik a diplomat (* 29. října 1882) 1948 Marie Luisa Hannoverská, hannoverská, britská a bádenská princezna (* 11. října 1879) Oscar Slater, oběť justičního omylu] (* 8. ledna 1872) 1955 – John Mott, americký vůdce YMCA, nositel Nobelovy ceny míru (* 25. května 1865) 1956 – Alexander A. Milne, anglický spisovatel (* 18. ledna 1882) 1961 – Max Burchartz, německý grafik, typograf a fotograf (* 28. července 1887) 1966 – George Goulding, kanadský olympijský vítěz v chůzi na 10 kilometrů (* 16. listopadu 1884) 1970 Slim Harpo, americký bluesový hudebník (* 11. ledna 1924) Michail Leonťjevič Mil, ruský konstruktér vrtulníků (* 22. listopadu 1909) 1972 Matvěj Vasiljevič Zacharov, sovětský generál (* 17. srpna 1898) Fritiof Nilsson Piraten, švédský humoristický spisovatel (* 4. prosince 1895) Mahéndra, nepálský král (* 11. června 1920) 1973 – Ragnar Anton Kittil Frisch, norský ekonom, nositel Nobelovy ceny (* 3. března 1895) 1974 Glenn Morris, americký olympijský vítěz v desetiboji (* 18. června 1912) Emil Väre, finský zápasník, olympijský vítěz (* 28. září 1885) Halvor Solberg, norský meteorolog (* 5. února 1895) 1979 – Grant Green, americký kytarista (* 6. června 1935) 1981 – Robert Teldy Naim, francouzský spisovatel (* 16. července 1901) 1985 – Józef Mackiewicz, polský spisovatel (* 1. dubna 1902) 1989 – Josef Budský, slovenský herec, divadelní režisér, zpěvák a pedagog českého původu (* 1911) 2000 – Martin Benrath, německý herec (* 9. listopadu 1926) 2001 – Heinz Starke, německý politik (* 27. února 1911) 2003 – Werenfried van Straaten, belgický teolog (* 17. ledna 1913) 2004 – Eleanor Holmová, americká plavkyně (* 6. prosince 1913) 2008 – Volodia Teitelboim, chilský spisovatel (* 17. března 1916) 2009 – Dewey Martin, kanadský bubeník (* 30. září 1940) 2010 – Tomas Eloy Martinez, argentinský spisovatel (* 16. července 1934) 2012 Mike Kelley, americký výtvarník (* 27. října 1954) Leslie Carter, americká herečka a zpěvačka (* 6. června 1986) Dorothea Tanning, americká výtvarná umělkyně (* 25. srpna 1910) Anthony Joseph Bevilacqua, americký římskokatolický kardinál (* 17. června 1923) 2014 – Miklós Jancsó, maďarský filmový režisér (* 27. září 1921) 2015 – Richard von Weizsäcker, prezident Spolkové republiky Německo (* 15. dubna 1920) 2021 – Andrej Hryc, slovenský herec, diplomat a podnikatel (* 30. listopadu 1949) Svátky Česko Marika Spytihněv Svět Nauru: Státní svátek Světový den pomoci malomocným Slovensko: Emil Liturgický kalendář Sv. Jan Bosko Pranostiky Svítí-li na Virgilia slunce, jaro čeká nedaleko. Svatý Vigil, mosty z ledu zřídil, když nezřídil, tak je zřítil. Externí odkazy Lednové dny


Byt 2+1 nebo kk, Pronájem bytu 2+kk, U Dlouhé stěny, Jihlava. Úvod » Byty, nemovitosti » Byty pronájem » Byt 2+1 nebo kk » Pronájem bytu 2+kk, U Dlouhé stěny, Jihlava Pronájem bytu 2+kk, U Dlouhé stěny, Jihlava. Pronajmu nový, luxusní byt 2+kk o rozloze 58 m2. Byt se pronajímá nezařízený. Orientace bytu je na jihovýchod a severovýchod. Velkou výhodou nemovitosti je lodžie. V kuchyni je kuch. linka s indukční deskou, horkovzdušnou troubou a s vestavěnými spotřebiči (lednice + mrazák, mikrovlnná trouba, myčka). Ve zděné koupelně sprchový kout, umyvadlo a WC je společné. V bytě jsou plovoucí podlahy a topení je zde plynové. K bytu náleží i sklep. Uvedená cena je bez inkasa. Majitel požaduje vratnou kauci ve výši 50.000,-. Byt je připravený ihned k nastěhování. Datum vložení: 23.10.2014 12:23:22 ID inzerátu: 614355


text: Byl jednou jeden král... je česká filmová pohádka z roku 1954 režiséra Bořivoje Zemana. Film je zvukový a barevný. Jde o situační komedii vystavěnou na základě děje z klasické pohádky Sůl nad zlato. Děj jejího příběhu je zde vyprávěn dosti netradičně, neboť je obohacen o doplňkové humorné situace. Hlavní roli krále hrál Jan Werich, sekundoval mu Vlasta Burian v roli rádce (etc. druhého "Já" - Atakdále) a jednalo se o jejich první vzájemné setkání před filmovou kamerou. Pro Vlastu Buriana to byl třicátý sedmý film, první a poslední film barevný. Svoji první velkou filmovou roli si zde zahrála mladičká studentka gymnázia Milena Dvorská v roli princezny Marušky, kterou jako tehdejší ryzí neherečku její výkon teprve přivedl na budoucí hereckou dráhu. Texty písní složil Jaroslav Seifert. Film byl natočen v ateliérech, u Třeboně a Jindřichova Hradce. Příběh V království „Moje království“ vládne pyšný, hloupý a namyšlený král Já I., který má rádce Atakdále. Král je vdovec a má tři dcery: Drahomíru, Zpěvanku a nejmladší a nejchytřejší Marušku. Jelikož chce jít na odpočinek, chce jedné z dcer svěřit vládu, a to té, která ho má ráda nejvíce. Když se dcer zeptá, jak ho mají rády, Drahomíra řekne, že ho má ráda jako zlato, a Zpěvanka jako zlato v hrdle. Maruška nejdříve odvětí, že ho má ráda, jak jen dcera může mít otce ráda, na královo naléhání nakonec prohlásí, že ho má ráda jako sůl, protože jí je zapotřebí. To krále rozhněvá a Marušku vyžene. Vyhnaná princezna se dostane ke kouzelné babičce, která se jí ujme. Do paláce přijíždějí i tři princové, aby se ucházeli o princezny. Král, aby všem a zejména Marušce dokázal, že sůl je jen nicotný nerost, nechá všechnu sůl z celého království odnést na hrad a pak ji zničit. Jako jediná králi vzdoruje vdova Kubátová, která si sůl ponechá. Po neúspěšných pokusech vařit bez soli, z království prchají jak dvořané, tak i princové, o které ani druhé dvě princezny nejeví zájem. Cestou se princové zmocní královského pokladu, za který se král neúspěšně pokoušel od vdovy Kubátové koupit alespoň trochu soli. Princové nejprve společně odvážejí poklad z království, ale jejich hamižnost je postaví navzájem proti sobě a poklad nakonec skončí v bažinách. Do bažiny zapadne i král, který s vidinou blížící se smrti zpytuje své svědomí a uvědomí si, že Marušku neoprávněně vyhnal a vládl špatně. Dostane se z bažiny, a tak má šanci vše napravit. Když mu Maruška dá slánku se solí, kterou dostala od kouzelné babičky, má král hlavní starost, aby bylo soli dost pro všechny lidi v království. Čarovná slánka je však bezedná, a proto je dost soli pro všechny. Maruška si vezme za manžela rybáře, kterého potkala při svém vyhnání, Drahomíra zahradníka a Zpěvanka dudáka. Král se ožení s vdovu Kubátovou a na odpočinek zatím neodchází. Mezi povinnosti rádce Atakdále se dostává i péče o malé děti královské rodiny. Obsazení Místa natáčení Interiéry zámku se natáčely ve filmových ateliérech, přesto se zde několik zajímavých míst objevuje. Sůl na králův příkaz sypou jeho poddaní z Kamenného mostu nedaleko Staré Hlíny na Třeboňsku. Hraniční závoru filmaři postavili u obce Lešany na Benešovsku. Související články Sůl nad zlato (film) – československý koprodukční film z roku 1982 režiséra Martina Hollého vycházející ze slovenské verze pohádky Pavola Dobšinského Externí odkazy Místa natáčení na Filmová místa.cz České pohádkové filmy Filmy z roku 1955 Filmy Bořivoje Zemana České filmy natočené podle knižní předlohy Filmové situační komedie Filmy inspirované dílem Boženy Němcové


14. 7. 2009 Galerie herních map Při procházení archívů jsem narazil na soubor map pro hry na ZX Spectrum. Mám jich staženo něco přes tři stovky a tak jsem se procházením obrázků na docela dlouho zabavil. Mapy se dají rozdělit do dvou kategorií. Ty, které byly kreslené ručně (do nějakého časopisu) a následně naskenovány - a pak ty mapy, které byly vytvořeny ve speciálním software pomocí pluginu v emulátoru. Jde tedy o skladbu všech obrazovek dané hry. Je fantastické, jak lze šikovným programováním nacpat do 48 kB paměti (plus mínus) nacpat tak obrovské hry, jako je třeba Sabre Wulf. Samozřejmě jsem obeznámen o programátorských fíglech na ZX, jak lze za málo peněz mít hodně muziky. Ale samotné konstatování, že mapa této hry má skoro patnáctkrát více kilobajtů, než hra samotná, může laika poměrně překvapit. Není třeba se rozplývat nad krásami pixelartové osmibitové grafiky, ta je nedotknutelná. Podíval jsem se spíše na mapy jinak. Jako na obraz samotný, soběstačný, který by při dostatečně velkém tisku mohl viset někde v galerii. Dovedu si představit, že oko 1000 lo samotného obrazu budou zvětšené sprity ze hry v samostatných rámech, aby dokreslily atmosféru. Ale hlavní bude mapa hry, která až teprve při detailním zkoumání o sobě prozradí, že obsahuje prvky grafiky, běžným okem neviditelné. Velikost jednoho obrazu by mohla být třeba 1x1 metr (i větší), kdy se detaily ztratí a divák se může soustředit na celek. Nízká paleta barev (mnoho her je prakticky dvoubarevných) je zde jasnou výhodou, i když převažuje černá barva pozadí. Jednotlivé mapy pak často vypadají jako série obrazů od jednoho umělce. Slabé technické možnosti ZX Spectra ohledně grafiky znamenají v mnoha případech unifikaci celkového vzhledu, ale tím spíše vyniknou výjimečně koncipované mapy. Podívejme se třeba na některé oblíbené - Saboteur, Great Escape, Starquake, Raid over Moscow nebo Chronos. S tím by se dalo dát něco dělat, ne? Jak jsem se ale zmínil na začátku o tom, že mnohdy jsou mapy ručně kreslené, nebylo by od věci v případě, že jsou k dispozici obě varianty, vystavit tyto vedle sebe. Ale vzhledem k nedostupnosti originálních kreseb je zvětšený scan z časopisů nepoužitelný. Na druhou stranu - ono hodně her nejde mapovat klasicky obrazovku po obrazovce - typicky trojrozměrné hry. Tam pak není jiná možnost vyzdvihnout maniakální práci autorů map, jako třeba u her Lords of Midnight (Matěj si zatlačí slzu při vzpomínce na pokus zmapovat tuto hru svépomocí - ono ty rotace po 45° jsou svině) (mimochodem zajímavý remake) nebo třeba atraktivně pojatou kresbu Darkside. Tohle všechno mi přijde dohromady moc krásné. Tak co? Nenajde se náhodou nějaký kurátor, který by tuto experimentální výstavu realizoval? Map je na výběr asi 1100, takže udělat výběr dvaceti nejhezčích či nejzajímavějších? Pavero by asi souhlasil. Proč ne? Vystavované jsou i horší věci ;). 6 komentářů: Na GameExpo v Bratislave by sa taketo nieco skvele hodilo. Bola tam mala minivystava hier (rozdelene podla kategorii (cartridge, obaly, plagaty)) a nejake Nintenda. Prvy rocnik bol tento rok niekedy v marci tusim - spojene s Anime Show.OdpovědětVymazat Mozno by nezaskodilo kontaktovat organizatorov.. Ja by som taketo nieco v ramci Game expo uvital :) http://www.game-expo.sk/ Hele to je zatraceně dobrej nápad! Akorát mi ještě poraď, koho z těch desítky lidí kontaktovat. Jestli toho Meňherta - jakože od her - nebo někoho "vyššího" - obecného organizátora? Jo a ví se, že bude další ročník? ;)OdpovědětVymazat Vidis to, na Game Expo som uplne zabudol...tam by bolo 1000 nieco take fajn.OdpovědětVymazat Skusal som napisat jednemu z organizatorov ktoreho vzdialene poznam :) ale zatial sa neozyva. Podla mna asi najlepsie toho na hry skontaktovat a ked tak presmeruje vyssie ak treba..OdpovědětVymazat IMHO dalsi rocnik urcite bude. Prislo podstatne viac ludi ako organizatori tento rok ocakavali - za par hodin uz nemali listky tak museli tlacit narychlo dajake z minulych rokov :D tak som dostal informaciu, ze najlepsie bude kontaktovat hned prveho v kontaktoch - Hlavný koordinátor projektu, marketing a PROdpovědětVymazat sice se tu psalo o mapach na zx, ale na Atari mame taky pekne kousky: http://mapy.atari8.info/OdpovědětVymazat


text: Morální realismus (moral realism) je moderní anglosaské označení pro filozofický názor či směr, podle něhož jsou morální pojmy reálné a morální soudy se tudíž opírají o poznání objektivních morálních hodnot. Tvrzení, že vražda je špatná, je právě tak pravdivé, jako tvrzení, že tráva je zelená. Přesvědčení o skutečné platnosti mravních norem zastával Platón i Aristotelés, podle nichž je zlo důsledkem nedostatečného poznání. Pro křesťanské myslitele jsou tyto normy dány pravdivým Božím zjevením, pro většinu filozofů raného novověku jsou dány lidskou přirozeností. Naproti tomu antičtí skeptici, například Pyrrhón z Élidy, možnost takového poznání popírali a morálku pokládali za lidskou konvenci. V současné době se morální realisté hlásí ke kognitivismu, to jest k přesvědčení, že pravdivé poznání je možné, a navíc předpokládají, že morální hodnoty existují. Mezi morální realisty patří George Edward Moore, Ayn Randová, Alasdair MacIntyre, Leo Strauss nebo Thomas Nagel. Naproti tomu jiné teorie morálky soudí, že mravní soudy nepopisují fakta, nýbrž vyjadřují hodnotící postoje k nim (expresionismus: Hare, Ayer), jiní je pokládají za společensky užitečné fikce. Většina soudobých myslitelů zdůrazňuje situační povahu morálních soudů (mluvit pravdu na gestapu je špatné), případně je pokládají za relativní (John Rawls, Richard Rorty). Není však snadné říci, vůči čemu jsou relativní. Odkazy Reference Externí odkazy Internet Encyclopedia of Philosophy, heslo Moral relativism Stanford Encyclopedia of Philosophy, heslo Moral relativism Filozofické směry Etika


text: Cesta do pravěku je český fantastický film režiséra Karla Zemana z roku 1955, inspirovaný ilustracemi Zdeňka Buriana, které vytvořil s pomocí vědecké konzultace s paleontologem Josefem Augustou. Příběh Čtveřice chlapců Petr, Jirka, Toník a Jenda se na pramici vydá proti proudu Řeky času na fantastickou výpravu do pravěku Země. Putují postupně přes mladší čtvrtohory (vč. doby ledové), dále třetihory, druhohory a prvohory až k silurskému moři (kde se setkávají s živým trilobitem). Na své objevné plavbě poznávají klima a ekosystémy v jednotlivých epochách Země, pravěká zvířata i rostlinstvo, a zažijí nejedno dobrodružství. Obsazení Vladimír Bejval jako Jirka Petr Herrmann jako Toník Josef Lukáš jako Petr Zdeněk Husták jako Jenda Bedřich Šetena jako vypravěč / hlas Petra Produkce Představitele hlavních rolí filmaři hledali na základních školách. Josefa Lukáše našli při výběru na osmileté škole Na Pražačce (v Praze na Žižkově), Zdeněk Husták byl vybrán podobně ve Zlíně. Nejmladší Vladimír Bejval hrál již dříve ve filmech Pyšná princezna, Honzíkova cesta a Haškovy povídky ze starého mocnářství. Také Petr Herrmann měl filmovou zkušenost. Za jeden natáčecí den každý obdržel honorář 400 korun. Film je kromě dobrodružné, výtvarné a trikové stránky oceňován též pro svou vysokou vzdělávací hodnotu a vědeckou korektnost (v dané době), danou zejména spoluprací tvůrců s předním českým paleontologem Josefem Augustou. Exteriéry filmu byly natáčeny na slovenské řece Váh, přehradě Souš, u Strmilova na Jindřichohradecku, na zlínské přehradě a na ostrově Rujána v tehdejším východním Německu. Naopak občas uváděná lokalita Osypané břehy u jihomoravského Bzence je málo pravděpodobná. V roce 1966 vznikla pod názvem Journey to the Beginning of Time upravená americká verze, kterou realizoval producent William Cayton. Snímek byl nadabován do angličtiny, ale především nechal Cayton režisérem Fredem Laddem natočit odlišný úvod a závěr, vystříhat záběry na česky psaný deník a doplnit některé odborné komentáře. Nově natočené části se čtyřmi americkými dětskými herci (James Lucas, Victor Betral, Peter Hermann, Charles Goldsmith), kteří byli zabírání pouze zezadu, se odehrávají v Americkém přírodovědném muzeu. Původní česká verze byla v USA uvedena až ve druhé polovině 60. let 20. století. Pravěcí živočichové ve filmu mamut (čtvrtohory) srstnatý nosorožec (čtvrtohory) Smilodon (čtvrtohory) Uintatherium (třetihory) Phorusrhacos (třetihory) Edmontosaurus, ve filmu uveden pod dnes již neplatným vědeckým jménem Trachodon (druhohory) Pteranodon (druhohory) Brontosaurus (druhohory) Stegosaurus (druhohory) Struthiomimus (druhohory) Styracosaurus (druhohory) Ceratosaurus (druhohory) Meganeura (prvohory) krytolebec (prvohory) trilobit (prvohory) Nepřesnosti Film je z pochopitelných důvodů poplatný paleontologickým znalostem z poloviny 20. století, proto mu nelze nic faktického vytýkat a porovnávat jej s novějšími snímky. Přehled je to nicméně zajímavý a výmluvně ukazuje, jak se naše poznání pravěkého světa neustále vyvíjí. I přes výrazný posun ve znalostech o některých skupinách pravěkých živočichů (jako jsou dinosauři) za posledních sedm desetiletí však byly mnohé aspekty jejich vzezření (velikost, tvar těla apod.) ve filmu zobrazeny víceméně správně. Ohlasy Film byl vyznamenán na Mezinárodním festivalu v Benátkách a v Mannheimu roku 1959, prodal se do 72 zemí. Jak si posteskla Zemanova dcera Ludmila, film překračuje mnohdy hranice „na černo“. Film měl velký úspěch v zahraničí, především v NDR, USA a Japonsku. Jenom v New Yorku ho promítalo 96 kin najednou, to se žádnému tuzemskému režisérovi před tím ani po tom už nepodařilo. Film je podle serveru Kinobox nejlepším českým sci-fi filmem všech dob. O snímku se zmínil i Steven Spielberg, řekl že jeho kvalita je vzhledem k době vzniku neuvěřitelná. V jeho filmu Jurský park také můžeme vidět velmi podobnou scénu, kdy ohledávání nemocného dinosaura rodu Triceratops mělo za cíl dostat protagonisty co nejblíže k dinosaurovi na plátně. V roce 2019 byl film digitálně restaurován. Zajímavosti Podle publicisty Ivana Adamoviče byla pro film literární předlohou pravděpodobně kniha V pravěkém světě z roku 1927 od Arnošta Cahy. V titulcích filmu to však uvedeno není. Jde o první z řady světově uznávaných filmů Karla Zemana. Komentář k filmu a roli Petra namluvil Bedřich Šetena. Literatura Odkazy Reference Externí odkazy Kluci z cesty do pravěku se sešli, aby zavzpomínali na Karla Zemana, idnes.cz Po sedmdesáti letech zpět do pravěku České dobrodružné filmy České fantastické filmy České rodinné filmy České sci-fi filmy Filmy Karla Zemana Filmy z roku 1955 Pravěk v kultuře Filmy o dinosaurech Filmy s cestováním v čase


source: CulturaX

text: Dojmy a pocity z nejnovější techniky od Canonu | Jana Ščigelová Dojmy a pocity z nejnovější techniky od Canonu Minulý týden jsme měly možnost vlastnoručně otestovat nejžhavější novinky od Canonu, a to bezzrcadlovky R5 a R6. Rozhodly jsme se proto něco málo sepsat. Toto je tedy spíše malé shrnutí našich prvních pocitů než technické zhodnocení produktů. Technické specifikace jsou samozřejmě veřejně přístupné na stránkách výrobce nebo v e-shopech. Hned doma jsme se začaly prokousávat menu jmenovaných strojů a jejich funkcemi. S radostí jsme hned na začátku zjistily, že menu má stejný jednoduchý a přehledný koncept a řazení jako je tomu i u jiných modelů zrcadlovek (jmenovitě například 5D Mark IV). Samozřejmě, tam najdete několik položek "navíc". Oba dva modely mají dotykový a také výklopný displej. U R6 jsme ale postrádaly zámek/pojistku u přepínání režimů, což je škoda. Konstrukce je velice lehká a fotoaparáty mají (pro nás s malýma rukama) příjemnou kompaktní velikost. Po zběžném průzkumu jsme neodolaly a ještě v obýváku jsme si potřebovali vyzkoušet stabilizaci, která je nově i v samotných tělech a byly jsme opravdu velice mile překvapeny. Na statickém objektu nebyl nejmenší problém udržet bez stativu 1/15s, 1/4s, ale dokázali jsme udržet i 0,5" a výsledná fotka byla stále téměř perfektně ostrá. Canon R5, objektiv RF24-105, 105mm, ISO 100, f7,1, čas 1/8s, foceno z ruky Vyrazily jsme tedy do města, udělat pár nočních fotek nejen s lampou, se kterou jsme "kreslily". Ale i venku vyzkoušet kvalitu stabilizace, která nás doma nadchla Canon R5, objektiv 24-105, ISO 1250, 63mm, f6,3, 1/4s, foceno z ruky Díky velkému rozlišení a dynamickému rozsahu nebyl problém v postprodukci vytáhnou i navzdory světelnému smogu Prahy hvězdy. I když se jednalo o první zkoušku, kde jsme nemohly naplno vyzkoušet možnosti fotoaparátů, byly jsme z nich nadšené a nemohly jsme se dočkat, až je budeme moci vyzkoušet na rychle se pohybujících zvířatech a hlavně vyzkoušet opěvovaný eye tracking. Canon R6, objektiv 24-105, 24mm, ISO 100, f5,6, 15s K fotoaparátům nám byla laskavě zapůjčena i malá armáda objektivů a adaptér na EF objektivy. Adaptér bez problémů funguje s klasickými EF objektivy pro full frame i APS-C a nejsou nijak omezeny nebo limitovány jejich funkce. Co se týče objektivů, které nejsou určeny pro full frame snímače, je tam už znát výraznější omezení u rychlosti ostření a tato kombinace se nám nejevila jako vhodná pro focení pohybujících se objektů. První objektivy, které jsme měly na R5 a R6 nasazené byla dvě skla 24-105 mm f/4 a f/4-7,1. Rozdíl mezi nimi je určitě v kresbě znatelný. 100-500 mm f/4,5-7,1 disponuje příjemným rozsahem a stejně jako 100-400 mm má zámek, aby se při přenášení nevysouvala tuba objektivu. I když jsme mohly zkusit i luxusní portrétní sklo 85 mm f/1,2 byly jsme asi nejvíce natěšené na vyzkoušení 600 mm f/11 a musíme říct, že nás objektiv nezklamal. I přes ne příliš úžasnou světelnost je tento objektiv v kombinaci s R6 nebo R5 skvělý pro focení za dobrých světelných podmínek a kresba výsledných fotografií je velice uspokojivá. Také je toto sklo velice lehké. Našly jsme jen jednu chybu, se kterou jsme se ale po chvíli zkoumání vypořádaly. Po pár frustrujících momentech, kdy jsme nedokázaly přijít na důvod, proč nemůžeme fotit, jsme zjistily, že je objektiv zaaretovaný a před tím, než začnete fotit ho musíme vysunout a zaaretovat v aktivní poloze. Canon R5, objektiv 600 mm, ISO500, f11, 1/200s V neděli jsme pak konečně mohly v akci vyzkoušet opěvovaný eye tracking. Věděly jsme, že lidi, kočky a psi nejsou vůbec pro R6 a R5 problém, ale zajímalo nás jak se algoritmy vypořádají s dravci a sovami. A se sovami opravdu žádný problém nenastal a oko si udržel s přehledem po celou dobu přeletu. Canon R6, RF 100-500, 200mm, ISO 3200, f5, 1/640s U dravců jsme na malý problém narazily, ale stačilo si zazoomovat na hlavu dravce a po zaostření už si jí fotoaparát udržel a to i u tak malého ptáka jako je poštolka pestrá. V neposlední řadě se musíme zmínit o elektronickém hledáčku a závěrce. Závěrka v nejrychlejším režimu je prostě masakr, který je naprosto skvělý na wildlife fotografie, protože je tento režim naprosto bezhlučný a díky rychlosti snímání 20 snímků za sekundu a eye trackingu ani nemáte šanci propásnout nějaký zajímavý moment. Na hledáček si ovšem musíte zvyknout. Při fotografování produktů ve světelném stanu bylo velice nepříjemné, když v jednu chvíli byl problém zaostřit, protože hledáček i bez držení spouště neustále přeskakoval, až z toho bolely oči. Nicméně je možné, že jsme v těchto počátcích minuly nějaké nastavení, které by nám s tímto problémem pomohlo.


text: Tuhnutí je skupenská přeměna, při které se kapalina mění na pevnou látku. Typickým příkladem je změna vody na led a nebo lávy na pevnou horninu. Vlastnosti K tuhnutí dochází při ochlazení kapaliny na teplotu tuhnutí. Teplota tuhnutí je různá pro různé látky. Velikost teploty tuhnutí je pro krystalické látky stejná jako teplota tání. Teplota tání (tuhnutí) závisí na druhu látky a na tlaku, u vody pak také na jejím znečištění dalšími příměsemi – salinita vody. K tuhnutí při jedné hodnotě teploty dochází u chemicky čistých látek a eutektických slitin. Pro jiné směsi dochází k tuhnutí v určitém rozsahu teplot. Teplo, které kapalina odevzdá při tuhnutí, se nazývá skupenské teplo tuhnutí, jeho velikost je pro stejnou látku stejná jako skupenské teplo tání. Související články Termodynamika Skupenské teplo tuhnutí Měrné skupenské teplo tuhnutí Tání Fázový přechod Externí odkazy Fázové přeměny Chlazení


text: Ubytování v Rakousku, Salcbursko, Annaberg im Lammertal (AT5524.200.2) v rekreačním domě Annaberg ★★★★, Annaberg im Lammertal Rakousko, Salcbursko, Annaberg im Lammertal Číslo objektu: AT5524.200.2 Nájemní cena za ubytování: od 16.467,00 Kč za objekt na 7 nocí 4-pokojový dům 90 m2 na 2 podlažích, komfortní a útulné zařízení: vstup. Obývací pokoj, 1x pohovka pro 2 osoby a TV-satelit. Vstup na terasu. Otevřená kuchyně (4 plotýnky, trouba, myčka), jídelní stůl. Sprcha/WC. V podkroví: 2x pokoj s dvoulůžkem. 1x pokoj, 1 x 2 lůžka nad sebou. Terasa. Nádherný výhled na hory. Pozor prosím: nekuřácký byt. Kuchyně: Mikrovlnná trouba a/nebo trouba na pečení. Ložnice je zařízena buď patrovou postelí, dvěma samostatnými lůžky, nebo francouzskou postelí. Obývací pokoj s plynovými kamny, které vypadají jako krb. Nachází se uprostřed pohoří Tennengebirge a Salcburské Dolomity vhodné pro rodiny s dětmi. Rekreační středisko 'Annaberg'. 4 km od centra Annaberg, slunná poloha ve svahu, 8 km od jezera, 100 m od sjezdovek. Společné: krytý bazén. V rekreačním zařízení: recepce, restaurace, bar, Wireless LAN [WLAN], sauna, možnosti nákupu, lyžárna, ústřední topení. Výměna povlečení (navíc- extra). Donáška pečiva. Parkovací místo. Supermarket 4 km, restaurace 1 km, koupaliště 8 km, jezero ke koupání 'Waldbad Lungötz' 8 km. Sedačková lanovka 1 km, lyžařské centrum 500 m, lyžařské sjezdovky 100 m, lyžařská škola, dětská lyžařská škola 500 m, běžkařské stopy 6 km. Snadno dostupné vyhlášené lyžařské oblasti: Dachstein West 100 m, Riedlkarbahn Annaberg 1 km. Pozor prosím: Fotografie domu je jen příkladem. Ubytování v Rakousku, Annaberg im Lammertal: Rakousko, Viehhofen Chata Haus Alpenrose leží v malé vesničce Viehhofen v salcburském údolí Glemm, jen 5 minut autem od Saalbachu. Každý apartmán má balkon nebo terasu. Apartmány mají satelitní TV a plně vybavený kuchyňský kout. Ložní prádlo a ručníky jsou poskytovány zdarma. Chata nabízí bezplatné parkování. Skibusová zastávka se nachází 5 minut pěšky od ... Itálie, Orta San Giulio Maďarsko, Balatonfured/Revfulop Švýcarsko, Flumserberge/Unterterzen Parkoviště u Vorderer Gosausee pod lanovkou Gosaukammbahn WEB kamera Hinterstoder - centrum WEB kamera Obertauern - Hochalmkopf Sněhové zpravodajství pro Horní Rakousko Fügen Spieljoch Zillertal, panorama, lyžařská mapa Laserová tiskárna Lexmark MS-610dte Partneři webu: LED televize Panasonic TX-L32EW6, Kávovar espresso Ariette-Scarlett 1315, Mobilní telefon Sony Ericsson W902, LCD monitor Fujitsu SL23T-1, GPS navigace Lark FreeBird 50.6HD Polsko, GPS navigace KENWOOD KNA-G620T, Digitální kamera Sony HDR-PJ780, GPS navigace LG LN555, Tablet Asus VivoTab ME400CL-1B015W, LED televize SENCOR SLE 22F46DM4,


Se divím, že tě to pořád baví ....


text: Kventlík nebo kvintlík (podle německého Quint(chen) téhož významu) byla stará česká váhová jednotka s hodnotou těsně přes 4 g. Synonymem je drachma, jako lékárenská jednotka hmotnosti. Jedna libra se dělila na 2 hřivny, 4 čtvrtě, 16 uncí, 32 lotů a 128 kvintlíků. Česká libra měla hodnotu 0,51375 kg, takže kventlík činil 4,014 g; po roce 1765 byla po celém Rakousku zavedena vídeňská libra (Pfund) o 0,56006 kg, takže kvintlík braný z ní činil 4,375 g. Odkazy Reference Literatura Miloš Chvojka, Jiří Skála: Malý slovník jednotek měření, Mladá fronta 1982, s. 139 a 145 Externí odkazy Staré váhové míry Jednotky hmotnosti


text: James Watt (19. ledna 1736 Greenock, Království Velké Británie – 25. srpna 1819 Handsworth, Spojené království Velké Británie a Irska) byl skotský vynálezce, mechanik, fyzik a matematik, jehož vylepšení parního stroje se stalo ve Velké Británii a dalších zemích základem následující průmyslové revoluce. Později vynalezl ještě výkonnější dvojčinný parní stroj. Po Wattovi je v Mezinárodní soustavě jednotek pojmenována jednotka výkonu – watt. Watt si uvědomil, že při nutném opakovaném ohřívání stávajícího parního stroje se plýtvalo velkým množstvím energie – v roce 1769 proto vytvořil samostatný kondenzátor umístěný mimo válec, čímž zvýšil účinnost nového typu stroje. V roce 1775 začal spolupracovat s Matthewem Boultonem a založil s ním společnost Boulton & Watt. Tento podnik se nakonec dokázal prosadit a Watt díky němu nabyl značného bohatství. Ustanovil fyzikální veličinu práce a zavedl jednotku koňská síla, dále vynalezl například odstředivý regulátor či kopírovací stroj. Život Původ a rodina James Watt se narodil 19. ledna 1736 ve William Street ve skotském Greenocku; pokřtěn byl 25. ledna. Jeho pradědeček byl farmář z Aberdeenu. Wattův dědeček, Thomas Watt, narozený v roce 1642 se později přestěhoval do Cartsdyke, nyní předměstí Greenocku; zde založil školu matematiky a také učil místní rybáře a námořníky navigovat. Později zastával i soudcovské funkce a stal se jedním z předních občanů Greenocku. Dokázal vybudovat úspěšný podnik, který opravoval lodě, navigace, kompasy atd. Byl bailiem barona Cartsburnu. Se svou ženou Margaret Sherrerovou měli šest dětí, avšak tři z nich zemřely již v dětství, čtvrté se pak dožilo jen 18 let. Zemřel v roce 1734, jeho vdova o rok později. Po jeho smrti převzal podnik jeho druhorozený syn, James Watt mladší (* 28. ledna 1699). Ten dokázal zaměstnávat až 40 dělníků, ovšem po ztrátě jedné lodi převážející velice hodnotný materiál přišel o většinu majetku. Kromě podnikání působil také ve státní správě. Více než dvacet let byl členem greenocké rady, po nějakou dobu i jejím pokladníkem, nakonec i bailiem města. Byl ženatý s Agnes Muirheadovou pocházející ze staré rodiny Muirheadů, která se již ve 12. století usadila v pozdějším hrabství Clydesdale, ještě později Lanarkshire. Agnes prý byla neobyčejně inteligentní dáma s veselou povahou. Oba Wattovi rodiče byli presbyteriáni a patřili ke Covenantskému hnutí. Narodilo se jim celkem pět dětí, čtyři synové a jedna dcera. Tři z nich ale zemřeli již v mládí. Kromě Jamese Watta se dospělosti dožil ještě jeho bratr John, který však zemřel na moři na cestě do Ameriky ve věku jen málo přes dvacet let. Vlastní rodinu si James Watt začal budovat ve druhé polovině 18. století. Nejdříve si roku 1764 vzal za manželku svou sestřenici Margaret Millerovou. Z tohoto manželství vzešlo celkem pět dětí, z nichž se dospělosti dožili pouze syn James (1769–1848) a dcera Margaret (1767–1796). Společné soužití Jamese Watta a Margaret, rozené Millerové, bylo ukončeno až její náhlou smrtí při porodu v roce 1772. Později, v létě roku 1776, se Watt oženil podruhé, a to s dcerou bohatého barvíře Jamese McGrigora Ann McGrigorovou. S ní měl dvě děti, obě však zemřely již v dětství. Dětství a studia James Watt již od dětství vynikal v matematice. Kvůli svému chatrnému zdraví ale nemohl zpočátku navštěvovat školu, a byl proto vyučován svou matkou. Ta jej naučila číst, otec ho pak naučil základům aritmetiky a geometrie. Když bylo Wattovi 6 let, byl podle Patricka Jamese Muirheada jeho otec blíže nejmenovaným mužem za domácí vzdělávání svého syna kárán. Poté, co však daný muž zpozoroval, že chlapec řeší jakýsi matematický problém a jeho znalosti si následně ověřil i pomocí několika otázek, údajně žasl nad Wattovou inteligencí. Později James Watt navštěvoval obchodní školu a nato gymnázium, kde se zajímal zejména o fyziku a matematiku. Naučil se také latinsky a řecky, tyto jazyky jej však nebavily. Vzdělávali ho soukromě i místní odborníci. Jeho pozdějším úspěchům pak podle Wattových životopisců pomohl také fakt, že již jako malý trávil čas v otcově dílně, kde vyráběl kladkostroje, rumpály apod. V dětství trpěl bolestmi hlavy. Ty jej v některých činnostech indisponovaly na několik dní, někdy i týdnů. V létě pobýval zejména u svých příbuzných, rodiny Muirheadů. Za pár hodin dokázal údajně nastudovat takové množství znalostí, jako dokázal běžný člověk za několik dní. Životopisec Muirhead se však zmiňuje, že Watt nikdy nespěchal a našel si prostor pro volný čas, který věnoval svým přátelům, básnictví, čtení či přírodě. Své inteligence a talentu si byl vědom. Jeho další zálibou bylo rybaření; rybařil na mole za svým rodným domem v Greenocku. Zaujala jej také astronomie; hvězdy pozoroval otcovými nástroji a dokázal tím strávit mnoho času. Od svých 14 let často pobýval u svého strýce v Glasgow, kde se začal zajímat o chemii a anatomii. V roce 1753 mu zemřela matka a jelikož jeho otec už neměl téměř žádné finanční prostředky, Watt věděl, že si nebude moci dovolit nadále studovat. Kvůli svému zdraví si tedy nakonec zvolil práci výrobce měřidel, která mu vyhovovala. Obrátil se na svého strýce v Glasgow, Johna Muirheada, obchodníka, u něhož následně od června roku 1754 do května 1755 bydlel. Jako výrobce měřidel byl James Watt v Glasgow jediný, přičemž se krom toho zabýval opravou a výrobou jiných věcí, například brýlí, houslí, spinetů, rybářských prutů či kladek. Watt se v tomto období seznámil skrze svého přítele Andrewa Andersona s jeho starším bratrem Johnem, který byl profesorem přírodní filozofie. Ten si Watta tak oblíbil, že mu umožnil přístup do své vědecké knihovny, v níž Watt poté trávil mnoho času. Prostřednictvím Johna Andersona a především profesora Muirheada, příbuzného Wattovy matky, byl uveden do společnosti dalších profesorů. Nejvíce upoutal pozornost profesora přírodní filozofie doktora Dicka, na jehož radu se Watt rozhodl odjet v doprovodu svého vzdáleného příbuzného, námořního kapitána Marra, do Londýna, kde mohl dosáhnout vyšší úrovně vzdělání než ve Skotsku. Jelikož Watt v Londýně kromě kapitána Marra neměl žádné příbuzné, musel si hledat práci na zajištění svého živobytí. Většina podniků, které navštívil, však vyžadovala, aby zde působil jako učeň po dobu sedmi let. Watt se ale chtěl za rok vrátit do Glasgow a tam si založit svůj vlastní podnik. Nejdříve si našel místo u hodináře, ale jak tam, tak i u místního mechanika vydržel jen krátkou dobu. Nakonec se na roční smlouvě domluvil s výrobcem matematických nástrojů Johnem Morganem, jemuž se Wattova práce líbila. Wattův otec za tuto „stáž “ zaplatil 25 guinejí, což bylo v té době značné množství peněz. Běžná sedmiletá stáž tehdy stála do 10 guinejí. V té době James Watt žil ve velmi skromných podmínkách, neboť byl do určité míry stále finančně závislý na svém otci. V jednom dopise otci lituje, že tyto náklady nedokáže snížit, protože věděl, že otcova finanční situace také nebyla dobrá. U Morgana vyráběl kvadranty, váhy, později teodolity atd. – práci, která mu byla přidělena, splnil co nejdůkladněji, jak mohl. Během zimy však dostal silnou rýmu, dostal také kašel a bolesti související s revmatismem. Aby se zotavil, rozhodl se vrátit domů. S sebou si vzal i několik nových a vzácných nástrojů. Z Londýna odjel na konci srpna 1756. Působení v Glasgow Po uzdravení se James Watt vrátil do Glasgow, kde si chtěl založil svůj vlastní podnik. V té době nepůsobil ve Skotsku žádný výrobce měřidel. V podnikání se však Watt nemohl uplatnit, protože cechovní pravidla vyžadovala zmíněných sedm let studií. Pomohl mu až jeho přítel, profesor Dick, od něhož dostal nabídku na opravu astronomických přístrojů z Jamajky odkázaných Glasgovské univerzitě Alexanderem Macfarlanem. Watt si za tuto práci vydělal své první větší peníze, pět liber. Později byl na Glasgovské univerzitě zaměstnán jako univerzitní mechanik. Měl zde k dispozici dvě místnosti, jednu z nich veřejnou, kde prodával své nástroje. Jím vyrobené nástroje se však prodávaly pomalu, a proto je začal posílal do Greenocku, tehdy glasgowského přístavu, kde je prodával jeho otec. Na univerzitě si Watt záhy získal nejen přátelství tamějšího profesora Josepha Blacka, objevitele skupenského tepla, a Johna Robinsona, který se později stal profesorem Edinburské univerzity,, ale pro svou manuální zručnost i pověst všeuměla. Proto byl Watt profesorem Blackem požádán o sestrojení varhan do svého bytu. Byť Watt nikdy takovou práci nedělal, přijal ji. Nastudoval si teorii, akustiku a hudbu. Nakonec pro svého přítele vytvořil kvalitní nástroj V té době se Wattova pověst začala rychle šířit a mezi svými spolupracovníky byl znám jako ten, „kdo toho znal nejvíce a uměl vyrobit cokoliv“. Nevyhýbal žádné práci, i přesto mu však zbýval čas na pokusy. S cílem rozšířit podnikání vstoupil v říjnu 1759 do obchodního partnerství s Johnem Craigem. Dvojice shromáždila počáteční kapitál ve výši 200 liber a už pět let od uzavření tohoto partnerství dokázala díky ročnímu hrubému výnosu kolem 600 liber zaměstnávat 16 pracovníků. Ačkoliv bylo toto jejich společné podnikání roku 1765 ukončeno smrtí Johna Craiga, jimi vybudovaný obchod, jehož se ujal jeden z jejich bývalých zaměstnanců jménem Alex Gardner, přetrval až do 20. století. Práce na parním stroji Parními stroji se Watt začal poprvé zabývat v roce 1759 na popud svého přítele Robinsona, který ho jako první seznámil s ideou užití páry k pohonu vozidel. Ještě téhož roku se Watt pokusil vytvořit malý model parou poháněného vozu, jenž se však neosvědčil. Později Watt zjistil, že Glasgovská univerzita má k dispozici nejnovější model Newcomenova parního stroje, který ale byl poslán k opravě do Londýna. Watt ovšem nechtěl čekat, a tak se na jeho popud stroj vrátil a on jej dostal ke spravení. Sám si vyrobil k tomu potřebné pomůcky, a jelikož většina děl sepsaných na toto téma byla ve francouzštině, italštině či němčině, začal se tyto jazyky učit. Po opravě v zimě 1763 se snažil stroj zlepšit. Povšiml si, že kotel dodává páru jen na pár zdvihů pístu, načež bylo nutno čekat na vytvoření nové páry. O možnostech větší efektivity parního stroje přemýšlel několik dalších měsíců. Věděl jak zabránit rychlému zkapalňování páry při jejím vstupu do válce: válec musí být minimálně stejně teplý, jako vstupní teplota páry. Na druhou stranu potřeboval, aby byl parní válec co nejchladnější. Na jedné procházce na začátku roku 1765 se mu však podařilo tento problém vyřešit. Páru není nutno srážet přímo ve válci, ale v jiné, s válcem spojené nádobě. Vyrobil tedy oddělený kondenzátor, čímž stroj výrazně zefektivnil. Dále pokračoval ve vylepšování parního stroje. Později přišel také na to, že efektivita parního stroje se zvýší ještě více tím, když parní válec uzavře na obou stranách. Vynalezl tak dvojčinný parní stroj, v němž pára koná práci na obou stranách pístu. Uskutečnění Wattova nápadu podle jeho nákresu trvalo celý půl rok. Z tohoto modelu však unikala pára. James Watt tedy za pomoci klempíře, nepříliš znalého parních strojů, postavil nový a rozměrnější, neboť se domníval, že tím problém s unikající párou vyřeší. Ani tento stroj však nefungoval a Wattovi navíc došly finance. Partnerství s Roebuckem Pomohl mu podnikatel John Roebuck, který si uvědomoval, co může Wattův stroj znamenat pro jeho doly. Newcomenův parní stroj byl totiž používán k odčerpávání vody z dolů, avšak pokud bylo vody příliš, vznikaly záplavy a horníci mohli utonout. Jako podmínku za svou finanční pomoc Wattovi stanovil Roebuck patentovou ochranu. Zároveň Watta požádal, aby na svém vynálezu pracoval co nejintenzivněji. Watt mu již v listopadu 1765 poslal podrobné nákresy, podle kterých měl Roebuck ve svých železárnách Carron Iron Works odlít pístový válec. Odlít se jej však nepovedlo správně a Watt musel pokračovat v pokusech. Jelikož měl Watt stále velké dluhy, musel si začít přivydělávat. Začal tedy pracovat jako zeměměřič lodních kanálů. Nakonec se v roce 1767 Roebuck s Wattem domluvili na tom, že Roebuck zaplatí všechny Wattovy dluhy a bude jeho pokusy financovat. Watt se tedy mohl věnovat jen parnímu stroji. Za to bylo sjednáno, že Roebuck dostane dvě třetiny zisku. Wattovi se nakonec podařilo sestrojit funkční model, načež si Watt stroj nechal patentovat. Dne 5. ledna 1769 mu byl po několika problémech patent číslo 913 udělen. Jeho název zněl v překladu nově vynalezený způsob zmenšení spotřeby páry a paliva v ohňových strojích. Watt se ještě předtím vzdal své funkce mechanika na Glasgowské univerzitě, aby se zkoumání parního stroje mohl více věnovat. Aby však uživil rodinu, nějakou práci si najít musel; trasoval průplavy. V této době prodával i hudební nástroje. V říjnu roku 1769 se mu po šesti měsících podařilo podle svého patentu stroj postavit, ale stroj měl však závažné chyby. Kondenzátor nefungoval a pístový válec netěsnil, a zdálo se, že se tyto problémy nepodaří rozřešit. Watt byl pracemi na parním stroji zaměstnán již 12 let a ani nemohl zaplatit patentové poplatky. Kvůli zadlužení upadl Roebuckův podnik do konkursu a v roce 1772 Roebuck zbankrotoval. Partnerství s Boultonem Svůj podíl na Wattově patentu přenechal Roebuck Matthew Boultonovi. Ten se zasloužil o praktické rozšíření Wattova vynálezu. Byl majitelem továrny na hodinářské a ozdobné předměty. V roce 1770 zaměstnával již 700 dělníků. Postavil továrnu v Soho a hledal způsob, jak si opatřit levnou hnací sílu. Ředitelem jeho závodů byl technik William Small, Watttův přítel, který Boultona upozornil na Wattovu práci. Boulton se chtěl stát Wattovým partnerem, ale jen při dodržení tří podmínek: Wattův stroj musí fungovat partnerství s Roebuckem musí Watt ukončit a jeho práva přenést na Boultona prodloužit patentovou ochranu o 25 let, tedy až do roku 1800. Po delším jednání, zejména s londýnským patentovým úřadem se Wattovi podařilo tyto podmínky splnit. Při zeměměření Kaledonského kanálu ve vesnici Fort Augustus v září roku 1773, což byl Wattův největší zeměměřičský projekt, obdržel 26. září zprávu od Roberta Muirheada, že je jeho těhotná žena vážně nemocná. Spěšně jel do Glasgow, přijel však až po její smrti – jeho žena s dítětem zemřela již v den, kdy Muirhead napsal svůj dopis. Celkem mu porodila 6 dětí, mimo jiné Jamese, Gregoryho, Janet a Margaret. Watta její smrt velice zasáhla. Do svého deníku si v této souvislosti napsal: „Ztratil jsem útěchu svého života, drahého přítele a věrnou ženu.“ Boulton s Wattem pak založili společnost Boulton & Watt. Boulton měl smluvené dvě třetiny, Watt jednu, ale i tak se Boulton o zisk dělil napolovic. Společně se stali přáteli. V květnu 1774 se natrvalo přestěhoval do Birminghamu. Nadále často navštěvoval Glasgow, kde měl příbuzné a hlavně své děti. Musel také navštěvovat svého otce, který byl na Wattovu pomoc odkázaný. V Soho měl Watt k dispozici několik mechaniků, kteří uměli dělat velice jemnou práci. Začátkem roku 1775 byla zhotovena nejdůležitější součástka, parní válec. Odlita byla v tehdy vyhlášené slévárně Johna Wilkinsona. Po namontování válce stroj konečně fungoval, načež Wilkinson objednal v Boultonově a Wattově firmě svému podniku parní stroj. Později bylo ujednáno, že veškeré součásti pro parní stroje bude vyrábět firma Boulton a Watt, ale parní válce bude dodávat Wilkinsonova továrna, která sídlila v Broseley a byla tehdy pokládána za nejlepší železozpracující továrnu v Anglii. Firma však neměla dostatek pracovníků na stavbu strojů. V roce 1776 dodala jen jeden parní stroj, následující rok pak stroje dva. Tehdy nebyla výroba parních strojů jednoduchá a stavěl se až na místě. Následující roky se výkon Wattovy a Boultonovy společné firmy zlepšil, i tak však prodělávala, jelikož stroje byly pronajímány za poplatky a ty byly často placeny nepravidelně. Firma se však poměrně rychle připravila na hromadnou výrobu a bylo rozhodnuto, že podnik vyrobí 65 parních strojů ročně, což bylo tehdy poměrně vysoké číslo. I tak nadále prodělávala a ztráty musel Boulton splácet z příjmů svých ostatních podniků. Jeden z nejdůležitějších strojů, který firma dodala, byl tzv. „The Bow“ do Londýna. Mechanik, který stroj stavěl, dokonce v Londýně zůstal, aby stroj kontroloval. Jednou Watt dostal nabídku, aby šel pracovat do Ruska, tu ale odmítl. V roce 1777 se do firmy přidal inženýr a vědec William Murdoch. Klíčová byla objednávka parního stroje do dolů v Cornwallu, kde se používaly Newcomenovy parní stroje. Prvnímu parnímu stroji pro tyto doly byla věnována mimořádná pozornost a Watt sám jel do Cornwallu, aby na výstavbu stroje dohlížel. Pobyt tam však nebyl pro Watta příjemný, jelikož zaměstnanci u Newcomenových strojů považovali Wattův příjezd za nepřátelské napadení oblasti jejich zájmů. Stroj fungoval dobře, jeho rychlost byla rekordní a spotřebovával třetinu uhlí než stroje stávající. Nato začalo přicházet mnoho nových objednávek. V roce 1784 byly již všechny parní stroje v Cornwallu nahrazeny těmi Wattovými. Díky úspěchu společné firmy s Boultonem Watt výrazně zbohatl. Kopírovací stroj Před rokem 1780 neexistovala žádná efektivní metoda, jak vytvářet kopie dopisů nebo nákresů. Jediná používaná spočívala v použití několika dohromady spojených per. Watt se nejprve svými experimenty snažil tuto metodu zlepšit, nakonec však na tento pokus rezignoval. Místo toho vymyslel novou metodu: speciálním inkoustem se napsal dopis, na něj se položil speciální tenký papír a oba se válečkem přitiskly. Na této metodě začal pracovat v roce 1779. Aby vyrobil správný inkoust, tenký papír a lis, musel experimentovat. V roce 1780 se mu podařilo vynález patentovat. Společně s Boultonem (který poskytl potřebné finance) a Jamesem Keirem (jenž firmu řídil) založili novou firmu s názvem James Watt and Co. Za pár let po vyřešení nedostatků mohl být tento Wattův vynález používán v běžné praxi. Watt a chemie James Watt se o chemii zajímal již od dětství. Poté, co se setkal s Josephem Blackem, si s ním dopisoval, a to až do Blackovy smrti v roce 1799. Tato korepondence ukazuje na to, že se Watt dlouhodobě o chemii zajímal. V roce 1965 se pak začal pokoušet o vytvoření zásady z mořské soli, ale nakonec s Blackem na pokus rezignovali. S jinou metodou pak zásadu vytvořil chemik James Keir, Wattův přítel a člen Lunární společnosti. Při vynalézání kopírovacího stroje také musel do značné míry chemicky experimentovat, a to u inkoustu, který se do stroje používal. Inkoust se skládal z: pramenité vody, duběnek, síranu železnatého, arabské gumy a kamence. Následně se do projektu zapojil i James Keir, který doporučoval dále zvyšovat množství duběnek a arabské gumy, což postupně zvyšovalo kvalitu tisku. Od roku 1782 začal Watt experimentovat s cementem, aby učinil spoje parních strojů pevnými. Do té se tyto spoje musely pravidelně měnit, aby parní stroj správně fungoval. Své pokusy dokončil o tři roky později, nový cement se osvědčil a začal být používán. Od roku 1794 pracoval s anglickým lékařem Thomasem Beddoesem na výrobě přístroje, jež vyrábí oxid dusný, který chtěl Beddoes využít k léčení různých nemocí (např. tuberkulózy). Společně publikovali knihu Considerations on the Medical Use and on the Production of Factitious Airs (1794). Další život a dílo Vylepšení parního stroje vedlo k urychlení průmyslové revoluci, a to i mimo Spojené království. V roce 1784 se stal členem Edinburské královské společnosti. Byl členem Lunární společnosti, jež spojovala významné vědce a průmyselníky. V roce 1781 pracoval na metodě přímovodu, který by umožnil přímočarý vratný pohyb parního stroje. Wattova metoda fungovala lépe, než již tehdy patentovaná kliková hřídel. Princip Wattova přímovodu se využívá dodnes na nápravách automobilů. Dále vynalezl také například odstředivý regulátor, setrvačník parního stroje či dvojcestný ventil. Též vyřešil utěsnění pístu, nezávisle objevil složení vody, upřesnil fyzikální pojem práce a také zavedl jednotku výkonu koňská síla, kterou později nahradil v soustavě SI po něm pojmenovaný watt. Pozdní život V roce 1800 odešel Watt na odpočinek. V témže roce vypršel jeho patent a jeho obchodní partnerství s Boultonem bylo předáno jejich synům, Matthewu Robinsonovi Boultonovi a Jamesi Wattovi mladšímu. Watt si zakoupil statek v Heathfieldu, kde pobýval. Nadále vynalézal nové věci, a to v pracovně ve svém domu Heathfield Hall v Handsworthu. Zároveň si dopisoval s velkým množstvím vědců a sledoval také vývoj parního stroje. V roce 1806 obdržel čestný doktorát Glasgowské univerzity. Francouzská akademie jej zvolila korespondenčním členem a v roce 1814 se stal jejím zahraničním spolupracovníkem. Stal se členem londýnské Královské společnosti. Bylo mu nabídnuto i povýšení do šlechtického stavu, to ale odmítl. Zemřel dne 25. srpna 1819 ve svém domě ve věku 83 let. Pohřben byl 2. září v nedalekém kostele sv. Marie. Povaha James Watt byl pracovitý, před novou prací studoval příslušnou teorii a ověřoval si známé poznatky. Měl hodně přátel, na které si nacházel čas i přes relativně vysoké pracovní vytížení. Mnoho četl, uměl řadu jazyků a kromě astronomie a matematiky se zajímal o botaniku, další obory jako metafyziku, etymologie a literatura. Byl obeznámen i s architekturou, hudbou či právem. Přátelil se s mnoha vědci a učenci. Rád konverzoval, ale málokdy navrhoval témata – raději se ujímal slova při probírání témat, které navrhli ostatní. I přesto, že jeho řeč byla bohatá na informace, nepodobala se vážným diskusím či přednáškám, naopak byla veselá; Watt měl smysl pro jistý typ vážného humoru. Byť byl jeho hlas hluboký a silný, zpravidla mluvil hlasem nízkým. Jeho úsměv byl klidný. Byl laskavé povahy a přátelům nebo těm, kteří jej požádali o radu, se snažil pomáhat. Podle Andrewa Carnegieho zemřel bez jediného nepřítele. Jeho zdraví, které bylo v mládí labilní, zmiňují Wattovi životopisci později jako pevnější. Watt neměl rád vyjednávání se zákazníky, kteří měli zájem využívat jeho typ parního stroje. Památka V Mezinárodní soustavě jednotek SI je po něm pojmenována jednotka výkonu – watt. Roku 1969 byl v parku Glasgow Green v Glasgow umístěn pamětní kámen, označující místo, kde měl Watt v roce 1765 přijít na to, jak vylepšit Newcomenův parní stroj. Od roku 2011 je James Watt s Matthewem Boultonem vyobrazen na jedné sérii 50 librových bankovek. Vlevo je vyobrazen Boulton, uprostřed stojí Wattův parní stroj a Watt je umístěn napravo od něj; za těmito prvky je vyobrazena továrna v Soho. Bylo to v historii poprvé, kdy se na bankovce Bank of England objevily dvě osoby, a podruhé, co se na britské bankovce objevil Skot (Watt). Každý z mužů má na bankovce i jeden ze svých citátů. Boultonův citát zní: „Prodávám zde, pane, po čem celý svět touží – VÝKON“ a Wattův citát uvádí: „Nemohu myslet na nic jiného než na tento stroj.“ Po Wattovi byla pojmenována kolej Jamese Watta v Greenocku. V roce 2011 byl Watt společně s dalšími šesti inženýry uveden do Skotské inženýrské síně slávy. Odkazy Poznámky Reference Literatura Externí odkazy Skotští fyzici Fyzici 18. století Fyzici 19. století Skotští geodeti Geodeti 18. století Geodeti 19. století Skotští chemici Chemici 18. století Chemici 19. století Skotští inženýři Inženýři 18. století Inženýři 19. století Skotští matematici Matematici 18. století Matematici 19. století Skotští vynálezci Vynálezci 18. století Vynálezci 19. století Skotští podnikatelé Podnikatelé 18. století Podnikatelé 19. století Skotští presbyteriáni Skotští deisté Osobnosti průmyslové revoluce Osobnosti na britských bankovkách Osobnosti na albánských poštovních známkách Osobnosti na antiguanských a barbudských poštovních známkách Osobnosti na britských poštovních známkách Osobnosti na kubánských poštovních známkách Osobnosti na malijských poštovních známkách Osobnosti na mosambických poštovních známkách Osobnosti na severomakedonských poštovních známkách Osobnosti na tožských poštovních známkách Členové Královské společnosti Členové Royal Society of Edinburgh Členové Lunární společnosti v Birmingamu Narození v roce 1736 Narození 19. ledna Narození v Greenocku Úmrtí v roce 1819 Úmrtí 25. srpna Úmrtí v Anglii Muži


Jméno Michal Bronec není v českých herních kruzích zas tak neznámé. Stál za vydáváník legendárního českého klonu Dungeons and Dragons s názvem Dračí Doupě od společnosti Altar. V roce 1993 toto vydavatelství publikovalo titul "Ve službách krále Reginalda do hradu goblinů", což není nic jiného, než gamebook Michala Bronce. Ti větry ošlehanější si jistě vybaví, že v samotném Dračím Doupěti jsme se mohli na začátku seznámit se hrou jako takovou pomocí ukázkového zkráceného gamebooku s náznem Jarikovo dobrodružství. "Reginald" je takový Jarik, ale dotažený k plné kráse. Sehnat tento gamebook v dnešní době nebylo snadné. Kopie, kterou jsem kdysi disponoval, se ztratila čert ví kde. Po bazarech a antikvariátech jsem ji nezahlédl a tak to byla více méně náhoda a trpělivost, když se kniha objevila na nějaké knižní sociální síti či portálu. Neváhal jsem a za pá 1000 r dní jsem již třímal knihu v ruce. Ha! Pařba může začít. I když si obsah příběhu poměrně dobře pamatuji, samotná hra se mi docela solidně vykouřila z hlavy - což je jedině dobře, jinak bych si hru těžko užil. Gamebook má vynikající strukturu. Je jasný jako facka, čitelný a motivující. První část hry je lokalizovaná do opuštěného hradu, který byl vyrabovaný již tolikkrát, že v něm těžko očekávat nějaké cennosti či zajímavost. I tak je hráč mnohokrát konfrontován s odstavci, které jsou označené hvězdičkou, tedy že je možné je navštívit pouze jedinkrát. Obligátní jednorázové nálezy pokladů jsou jedna věc, ale často jsem byl překvapen nějakým nečekaným nepřítelem, pádem o patro níže a podobně. Přestože je prostředí spíše mrtvé a prázdné, dobře jsem se seznámil se hrou a s herní mapou. Docela dlouho mi ale trvalo, než jsem se proklestil k druhé části hry. To bloudění mne iritovalo snad půl hodiny, kdy jsem začal mít zaječí úmysly a hru si nepoctivým otočením na příslušnou pasáž zkrátit. Jenže ani to nebylo tak jednoduché! Hra přes svou relativní krátkost je totiž překvapivě komplexní a zabírá přes 875 číslovaných odstavců (to možná trochu mate, většina odstavců je velice krátkých a kniha má pouze 190 stran). Najít to správné místo, aniž bych přeskočil nějakou podstatnější část hry, se mi zkrátka nepodařilo. Úplnou náhodou jsem ale zjistil, že se mi doma nachází jeden z mnoha zachovaných sešitů, které jsem v mládí pokresloval herními mapami a nápady na nové hry. A co čert nechtěl, našel jsem své staré mapky, které jsem si u hraní gamebooku před dvaceti lety dělal! A tak byla jen otázka chvilky najít správný postup hrou a konečně jsem se pustil do druhé části hry. Druhá část hry je více přímočará, ale zase se v ní kompletně změní atmosféra a vlastně začíná i úplně nový děj hry! Hned z kraje nás uvítá zřejmě nejzapamatovatelnější část hry - cesta dloooooooouhou chodbou. To je přesně ten moment, kdy si uvědomíte, že hra mohla být klidně o sto, možná dvěstě odstavců kratší, jelikož právě tato část je nechvalně proslulá svou nebývalou otravností a to napříč všemi gamebooky, které jsem kdy hrál. Co ale pro mne bylo skvělou zprávou, že jsem si skoro vůbec nepamatoval, co přesně se za d 1000 loooooohou chodbou skrývalo. Rámcově jsem věděl, že tam je goblin, nějaká holka k zachránění a vůbec se hra začala podobat klasickému fantasy, jak ho známe z jiných her. Ale to neubralo na atmosféře a asi po dalších dvou dnech střídmého hraní jsem se hrdě dostal na konec, resp. na jeden z několika konců. Musím vyzdvihnout, že hra i po těch letech neztratila svůj šarm. Je vtipně napsaná. Například jsem vyšplhal (po solidních útrapách) na vysoký strom a v jeho dutině jsem svitek s básní: Hra má opravdu atmosféru starých partií Dračího Doupěte. Sem tam absurdní design a nepříliš smysluplné duševní pochody hlavního hrdiny (a konec konců jsou nevšední i pochody většiny vedlejších postav), důraz na detaily v nepatřišných pasážích a naopak letmé popisy zásadních částí děje - to tak nějak patří k oné době a i k této hře. Opravdu mne hraní tohoto titulu přeneslo do časů, kterých někteří rádi říkají, že byly jednodušší. Oceňuji rovněž, že se Michal Bronec nebál kontroverzních alternativních konců, které totálně zhatí představu o sluníčkovém hrdinovi, toužícím po troše toho uznání. A taky se mi líbí, že ve hře hraje značnou roli náhoda. Samo o sobě nahodilost ve hrách zrovna nevyhledávám, ale jde opravdu o úlitbu stylu, jakým Páni Jeskyň v dřevních dobách designovali dobrodružství. Co je ale obzvláště chytré, že si podváděním (tedy konstantním házením šestky na kostkách) ne vždy pomůžete. Hra má zároveň spousty much. Poměrně v brzké části hry je možné potkat nejméně dva nepřátele, na které hrdina bude těžko stačit. To mi přijde nefér a docela se divím, že to prošlo beta testingem. Rovněž bych řekl, že pravidla hry jsou na gamebook trochu těžkopádné. Je sice fajn, že krom útočného a obranného čísla ve hře figuruje také sebevědomí, půlživoty a hody na iniciativu. Jako byla taková doba, ale dneska to na poctivé hraní nevidím. Tak jako tak - zásadní dílo české herní - literární scény a jsem tuze rád, že ho mám v knihovně. Na internetu jistě najdete PDF verzi, tak si ji vytiskněte a projděte, za tu srandu to stojí! Jo a mimochodem - tohle byl poslední gamebook, o kterém jsem se chtěl na blogu zmínit.


text: COBOL (COmmon Business Oriented Language) je programovací jazyk vyvinutý v 60. letech zejména pro obchodní a později i databázové aplikace. Historie Jazyk COBOL byl vyvinut společným úsilím výrobců a uživatelů počítačů ve spolupráci s ministerstvem obrany USA. Ve dnech 28. – 29. května 1959 se konala konference, jejímž cílem bylo uvážit různé aspekty zavedení společného jazyka pro programování elektronických počítačů. Konference rozhodla o zahájení tohoto projektu s tím, že jazyk byl měl umožňovat: sestavení programů v minimálním čase s minimálním programovacím úsilím zápis programů v jazyce blízkém angličtině snadný převod programů na nové typy počítačů úplnou dokumentaci programu Byly vytvořeny tři komise pro vývoj jazyka, z nichž Short Range Committee měla sestavit návrh jazyka na základě tří existujících jazyků a jejich kompilátorů, totiž systémů FLOW-MATIC, AIMACO a IBM COMTRAN (COMmercial TRANslator). Tento jazyk byl poprvé popsán ve zprávě konference CODASYL. Zpráva byla vydána v dubnu 1960 pod názvem COBOL. Tento jazyk označujeme jako COBOL-60. Současně v průběhu této konference bylo zřejmé, že se jazyk bude dále vyvíjet. Pro modifikaci a doplňování jazyka byla sestavena komise z uživatelů jazyka i výrobců počítačů. Na programovacím jazyku COBOL významně zapracovala Grace Hopperová, jejíž jazyk FLOW-MATIC spolu s nápady z jazyka COMTRAN od IBM tvořily základ COBOLu. Byl to její nápad, že programy by mohly být psány v jazyce, který by byl spíše blízký angličtině, než ve strojovém kódu nebo jazyce blízkém strojovému (jako jazyk symbolických instrukcí). COBOL byl založený z velké části na její filozofii. Na základě provedených změn a úprav byl v roce 1961 vydán COBOL-61, sestával ze dvou hlavních částí, REQUIRED COBOL-61a ELECTIVE COBOL-61. COBOL-61 EXTENDED byl vydán v roce 1963, obsahoval kromě prvků jazyka COBOL-61 zejména příkaz pro třídění, příkazy pro generování tiskových sestav a rozšířené aritmetické příkazy. Verze COBOL-65, jejíž základem byl COBOL-61 EXTENDED, byla doplněna příkazy pro operace se soubory v hromadných pamětech a byl zaveden nový typ indexace a příkaz pro vyhledávání informace v tabulkách. COBOL-68 zavedl komunikaci programů a dělení se zbytkem. Byly zrušeny nadbytečné ediční popisy, zjednodušeno užití knihovny programů a provedeno několik dalších úprav. Z této verze vychází COBOL-69. Tato verze byla rozšířena a doplněna příkazy pro manipulace s řetězy znaků a zavedeny příkazy pro manipulace s řetězy znaků a pro komunikaci s koncovými zařízeními. Ve specifikacích byla provedena některá zjednodušení. V jazyku COBOL-70 byl doplněn příkaz pro slučování souborů a příkaz pro obsazení položek ve shodě s jejich popisy. V současné době je platná norma jazyka ISO 2000, která obsahuje také objektovou syntaxi. Programovací jazyk Cobol je nejrozšířenějším jazykem velkých (mainframe) aplikací. „Hello, World!“ Následující jednoduchá aplikace vypíše „Hello, world!“ na standardní výstup. IDENTIFICATION DIVISION. PROGRAM-ID. HELLO-WORLD. ENVIRONMENT DIVISION. DATA DIVISION. PROCEDURE DIVISION. DISPLAY "Hello, world!". STOP RUN. Odkazy Související články AS/400 PL/I ALGOL Fortran Externí odkazy Hlavní stránka kompilátoru GnuCOBOL - OpenCobol.org COBOL má nový kompilátor gcobol, který se chce stát součástí GCC - Root.cz GnuCOBOL 3.2 - AbcLinuxu.cz Programovací jazyky Objektově orientované programovací jazyky


text: SK Dynamo České Budějovice | Konec legendy: Petr Benát ukončil profesionální kariéru Kabina A-týmu Dynama bude od jarní části sezony bez svého dlouholetého kapitána. Sedmatřicetiletý středopolař Petr Benát se po polovině letošní sezony rozhodl ukončit profesionální kariéru. V Dynamu ale rozhodně nekončí, nyní se bude naplno věnovat práci u mládeže v Jihočeské fotbalové akademii Karla Poborského. Zkušený záložník Petr Benát působil v Dynamu od roku 2008 a letos na podzim tak hrál již desátou sezonu v černobílém dresu. Za tu dobu nastoupil v A-týmu Dynama v 319 utkáních, v nichž zaznamenal devětatřicet branek. Během podzimní části letošní sezony ale již tolik příležitostí nedostával, a tak se rozhodl pověsit kopačky na hřebík. "Po podzimu jsme si sedli s Davidem Horejšem a po zralé úvaze jsme se dohodli, že do zimní přípravy již nenastoupím. Budu se věnovat práci u mládeže a samozřejmě budu klukům z áčka maximálně přát, aby letos vykopali první ligu," říká dlouholetý kapitán budějovického týmu. Služby Petra Benáta ocenil i generální manažer Dynama Martin Vozábal: "Petr Benát se za těch deset let v A-týmu stal jednou z novodobých ikon klubu. Nejen jako fotbalista, ale i jako člověk byl pravým lídrem týmu a jsem rád, že v Dynamu bude působit i po konci kariéry. Je to přesně typ člověka, který nám může hodně pomoci." Podobně pozitivně o Petru Benátovi hovoří i současný trenér A-týmu. "Měl jsem tu čest s Benym hrát tři sezony v jednom týmu. Už tehdy po svém příchodu do Dynama ukazoval, že je výborným fotbalistou. Ne náhodou byl tehdy nominovaný do reprezentace, a přestože do zápasu za národní tým nikdy nenastoupil, v Dynamu ukázal, jak vyjímečným fotbalistou byl. Je jen málo hráčů, kteří dokázali hrát deset let v jednom klubu na nejvyšší úrovni," dodal David Horejš. Petr Benát s fotbalem začínal v Jílové. Ještě jako žák přestoupil do Teplic, odkud si odskočil na vojnu do Žatce a následně také do druholigového Chomutova. Členem A-týmu Teplic se stal od roku 2003 a v únoru roku 2004 si také připsal první ligový start proti Olomouci. Ještě v témže roce vstřelil svou první branku do sítě Brna. Postupně ale příliš příležitostí v A-týmu Severočechů nedostával, a tak uvítal možnost přestoupit do Dynama České Budějovice. Hned po svém příchodu do Dynama se stal základním kamenem budějovické sestavy a výborné výkony mu dokonce vynesly v roce 2009 nominaci do národního týmu. Přestože za reprezentaci nikdy nenastoupil, byla i nominace pro něj velkou ctí. I v dalších letech byl lídrem budějovické sestavy a chuť do fotbalu mu nevzaly ani problémy s kolenem. Sezonu 2011/12 odehrál v polském klubu Arka Gdyňa, v dalších sezonách pak ale již oblékal výhradně dres Dynama. Za A-tým českobudějovického klubu nakonec odehrál přesně 319 utkání. 101 utkání v první lize, 91 ve druhé lize. Dále pak 12 v českém poháru a 115 v přípravě. Celkově nastřílel za Dynamo 39 branek (11 v první lize, 12 ve druhé, 3 v poháru a 13 v přípravě).


Online Výherní Automat Hell Mania na zkoušku - Hrací Automaty Zdarma Online výherní automat Hell Mania se funkčností řadí mezi old school výherní automaty, jeho hlavním symbolovým tématem je peklo. Pobavte se hraním tohoto automatu v online herně Fortuna, v casinu SynotTip a v herně Sazka. Tento slot s pěti válci a třemi hracími řadami nabídne 5 výherních linií. Minimální sázka je 1 Kč a maximum je 450 Kč. Výhry usnadňuje i zástupný symbol WILD, který nahradí jakýkoliv symbol ve výherních liniích. Výherní automat Hell Mania – recenze online automatu Hell Mania – souhrn údajů o online slotu Několik obrázků ze hry online výherního automatu Hell Mania V jakém casinu je možné si zahrát Hell Mania Hra a ovládání online slotu Hell Mania Na online slotu Hell Mania je pět válců a tři herní řady, které nabízejí až 5 výherních kombinací. Na old school online slotu Hell Mania si můžete spustit auto-spin a vsadit od 1 Kč až do 450 Kč na jednu otočku. Hraní na výherním automatu si můžete ještě více užít díky bonusové možnosti Wild. Co my říkáme na online výherní automat Hell Mania PODOBNÉ PŘÍSPĚVKY3 řady5 válců5 výherních liniíFortunaold school slotypekloSazkaSynotSynotTipWild


text: tohoto závodu se zúčastnila dvě naše tříčlenná družstva ve složení Evžen Reitschlager, Dan Artus, Václav Zídek-19. místo a Jiří Vrbata, Zdeněk Pergl, Mirek Borkovec-27. místo. Ještě s ni vyrazili družstvo Genova Bohemia, které dojelo na 31. místě. http://krkonosska70mtb.cz/ tento dost náročný maratón na silničních kolech kolem východních Krkonoš jeli čtyři Nadšenci z Posázaví Dan Artus, Václav Zídek, Evžen Reitschlager a Jiří Vrbata. Zde jsme byli klasifikováni i v soutěži družstev podle součtu třech nejlepších časů na 33. místě http://www.krakonosuvcyklomaraton.cz/ tohoto závodu v Rusku ve městě Rybinsk se zúčastnili Mirek Borkovec, Michal Stibůrek a Jiří Vrbata. Návštěva Ruska byla pro všechny úžasným zážitkem a organizace závodu neměla chybu. Perfektní zázemí, organizace i počasí. Všichni tři dokončili a tak si přidali další razítka do worldloppet pasů. se jedno pětičlenné družstvo Nadšenců z Posázaví zúčastnilo dalšího ročníku tohoto slavného závodu. Je to jeden z nejtěžších běžeckých závodů na běžkách na světě. Naše družstvo jelo ve složení Mirek Borkovec, Vašek Zídek, Dan Artus, Honza Žaba a Jiří Vrbata, který tento závod absolvoval po třicáté! Martin Weisheitel absolvoval závod na snowbiku. letos proběhla na zkrácené trati, ale pro některé Nadšence s Posázaví to byl ročník jubilejní. Mirek Borkovec absolvoval tento závod po 20 a Jiří Vrbata po 30. Oba získali za své účasti čestná uznání od pořadatelů. se nám, jako každý rok ještě podařili za účasti většiny aktivních cyklistů z celého okresu pokořít památnou horu Blaník. Letos se na vrchol jelo i přes Malý Blaník.


text: Autobus Sofie → Katovice už od 1982 CZK | GetByBus GetByBus🚌 Autobus Sofie - Katovice Sofie do Katovice Katovice do Sofie Mezi zastávkami Sofie a Katovice bylo vyhledáno až 1 autobusová linka, zahrnuje 1 noční autobus. První odjezd z Sofie je v 16:15 a příjezd do Katovice se očekává v 17:05. Poslední odjezd je v 16:15 s příjezdem v 17:05. Cena jednosměrné jízdenky pro dospělou osobu se pohybuje od 1982 CZK do 1982 CZK. Cesta autobusem z Sofie do Katovice Nejkratší vzdálenost mezi zastávkami Sofie (BG) a Katovice (PL) je 1336 km. Cesta nejrychlejším autobusem, který odjíždí v 16:15, trvá 24:50h. Nejdelší doba trvání jízdy na této trase je 24:50h. Dodatečné informace o každé z uvedených linek najdete kliknutím na jejich zobrazení ve výsledcích vyhledávání. Noční autobus Sofie do Katovice Pokud chcete cestovat přes noc, máte k dispozici 1 noční autobus z Sofie do Katovice. Noční autobusy odjíždí mezi 16:15 a 16:15. Jejich příjezd se očekává mezi 17:05 a 17:05 ráno.


Témata: Afrika, Rusko, Turecko, Facebook, ISS - International Space Station, Twitter, Země (planeta)


text: Lodě za hodonínskou radnicí? Přijdeme o klid, bojí se lidé - Hodonínský deník Lodě za hodonínskou radnicí? Přijdeme o klid, bojí se lidé Hodonín – Investici za čtyři sta milionů korun stojí v cestě petice místních. Zastupitelé se zatím na odpovědi neshodli. Díky plavební komoře na řece Moravě se dostanou turistické lodě až do nového přístaviště za hodonínskou radnici. Jedni nad nápadem jásají a podporují oživení cestovního ruchu a podnikání ve městě. Druzí se bojí o pohodu bydlení v okolí Staré Moravy. Lidé z obou táborů sepsali petice. Na svém posledním zasedání měli zastupitelé odpovědět oponentům turistického přístaviště. Společnou řeč však i přes většinovou podporu přístavu a přístaviště nenašli. "Všichni, kteří v této lokalitě pobýváme, jsme zaplatili dosti značné peníze nejen za stavby, ale i za pozemky. Bydlíme v bytové individuální výstavbě. To znamená, že by se tady uvedené aktivity stavět neměly," řekl zastupitelům za petiční výbor proti výstavbě přístavu Východ a přístavišti Centrum Zbyněk Doupovec. Upozornil také na to, že není nutné, aby lodě pluly až do města. Podpořila ho také opoziční zastupitelka Radana Stahalová. "Výstavba tohoto přístaviště a přístavu je dalším projektem, který má podpořit vyhnání obyvatelstva z města," prohlásila Stahalová. Tomu rázně oponoval místostarosta Jiří Janda. "Určitě není smyslem předkladatele ani rady, která to doporučovala, vyhánět obyvatele z města nebo je poškodit. Ani sem nebudou plout velké lodě a počítáme s tím, že to bude klidová zóna," řekl Janda. Zároveň ale doplnil, že přístaviště je nutné i kvůli tomu, aby měla plavidla kam plout poté, co se řeka Morava plavební komorou Rohatec propojí s Baťovým kanálem. To má nastat v roce 2019. Většina zastupitelů se již dříve připojila k názoru, že přístaviště je výraznou příležitostí pro oživení a rozvoj cestovního ruchu. Přesto i z úzkého vedení radnice padají proti plavební komoře výtky. "Vizualizace přístavu mě vyděsila. Především pak betonové nábřeží. Myslím si, že není nutné, aby velké lodě zajížděly k rybářskému mostu. Lidé klidně mohou zůstat na řece, vystoupit, občerstvit se, půjčit si kolo či koloběžku a po krásném nábřeží, které někdy bude, do města doputovat," dodal místostarosta Ladislav Ambrozek. Je ovšem toho názoru, že se přístav nějak vyřešit musí. Radní zcela jasně doporučili schválit odpověď petentům s tím, že s investorem záměru bude vedení města spolupracovat tak, aby se našla řešení, která minimalizují možný negativní dopad na životní prostředí a pohodu bydlení. Podpořilo ji však jen třináct zastupitelů.