Proč skončil sport na Primě? Byli jsme pro ně asi moc drazí, říká Jiří Nikodým - DigiZone.cz » Proč skončil sport na Primě? Byli jsme pro ně asi moc drazí, říká Jiří Nikodým Prima od Nového roku zrušila sportovní zprávy i celou redakci sportu. Oficiálně to oznámila koncem října, kdy jste se to dozvěděl vy jako šéf sportovní redakce? Dozvěděli jsme se to v úterý 26. října 2010 asi tak v jednu hodinu odpoledne. Takže v ten samý den, kdy Prima vydala tiskovou zprávu, že zruší sportovní zprávy i vaši redakci? Ano, v ten samý den. Já jsem se to dozvěděl individuálně od generálního ředitele Marka Singera a šéfredaktorky zpravodajství Jitky Obzinové. Mí kolegové pak od jejího zástupce Jana Punčocháře a někoho z právního oddělení. V tu chvíli to bylo definitivní a nebyla možná žádná diskuse o tom, že by se sport na Primě zachoval v nějaké redukované podobě? Na tom oznámení bylo zvláštní, že k němu nebyla připuštěna vůbec žádná diskuse a hledání cesty, jak by se zvýšila sledovanost sportovních zpráv a našly se nějaké úspory. Hodně zvláštní je, že formát zpravodajské hodiny, který na Primě fungoval do konce loňského roku, se rozjel v polovině července. Chvíli se čekalo, co to udělá. Od začátku mi bylo jasné, že sport na tuto novou strukturu doplatí nejvíc, protože před ním byl pro diváka neúnosně dlouhý reklamní break a začínaly v době, kdy se rozjížděly Televizní noviny na Nově. A navíc proti nim byly pro stejnou cílovou skupinu Branky, body, vteřiny na České televizi. Nesnažili jste se s tím něco dělat? Od prvního týdne v září jsem to začal řešit s generálním ředitelem. Snažil jsem se k němu dostat, ale jednou nemohl, potom mu do toho něco vlezlo... Podařilo se mi to až 18. října, kdy jsem za ním přišel s tím, že nejsem spokojený, jakou mají sportovní zprávy sledovanost a mám nějaké návrhy, jak situaci řešit a sportu pomoci. Očekával jsem, že stejnou snahu bude mít i vedení televize. Návrhy jsem potom zaslal ještě e-mailem, ale nikdo na ně nijak nereagoval. V té době už ale pan Singer věděl, že nebudeme pokračovat a nedokázal mi to říct. Chtěl jsem pravidelné upoutávky na sport během hlavních zpráv, a aby se víc promoval i v závěru Krimi zpráv atd. Plus nějaké zvýšené promo přes printy. Nic se ale nedělo, vůbec se s tím nehnulo. Čím vedení Primy argumentovalo, když vám 26. října oznámilo, že sport skončí? Argumentovalo tím, že na to, kolik sport stojí, má strašně malou sledovanost. Na to jsem říkal, že to je přece logické, že v tomto vysílacím čase nemůže mít v podstatě jinou sledovanost, jestliže je před ním tak dlouhý reklamní blok a nemá v rámci zpráv žádné promo. Kdybychom měli alespoň pevný vysílací čas, ale v programu jsme měli napsáno, že začínáme v 19:35, ale v ten čas jsme ve skutečnosti nezačínali ani jednou. Většinou to bývalo v 19:38, 19:39, někdy i 19:41. A divák, logicky, když má v programu napsáno, že začínáme v 19:35, a přepne na Primu, kde mu běží ještě Krimi zprávy, nebo reklama, odejde pryč. Takového diváka televize okamžitě ztrácí, protože neví, kdy si na nás má přepnout. Když jsem si ale prošel období rok dozadu, pochopil jsem, že to byl záměr, aby se sport dostal do takovýchto čísel, aby měli argumenty pro jeho zrušení. Nikdo nehleděl na to, aby bylo zpravodajství kompletní a že k němu patří i sport. Všechny televize ho mají, ať už v jakékoli stopáži a podobě. Prima asi chtěla ušetřit, když místo sportu rozšířila Krimi zprávy. Problém byl taky v tom, že paní Obzinová nemá sport vůbec ráda, absolutně ji nezajímá a je jí úplně lhostejný. Její kroky tedy vedly k jeho zrušení, a stejně se k tomu stavěl i její zástupce Jan Punčochář. Kolik lidí pracovalo ve sportovní redakci Primy ve chvíli, kdy vám vedení televize oznámilo, že vás zruší? Byli jsme tři zaměstnanci: dva editoři a já. Radek Macháček byl externista s paušálními odměnami, pak tam byli dva externisté – Martin Kubičík a David Kolář – kteří byli placení od hodiny. Plus Bára Ničová, která na Primě zůstala jako moderátorka VIP zpráv. Sport dělalo dohromady sedm lidí. Zůstal na Primě ještě někdo kromě Báry Ničové? Ano, David Kolář, který přešel do Krimi zpráv. Měl by tam být částečně jako produkční a částečně jako redaktor. A pak vlastně i Jarmila Bastlová, která je momentálně na mateřské dovolené. V tiskové zprávě z 26. října stálo, že sport ze zpráv Primy nezmizí, že bude součástí hlavní zpravodajské relace. To se ale nestalo, ne? Nic takového se neděje. Já jsem samozřejmě cítil, že se nějaké takové věci budou dít a že bychom mohli být zrušeni. Říkalo se to různě po chodbách. Velmi zvláštní je, že když jsem se 18. října, kdy jsem se sešel s generálním ředitelem Markem Singerem, ptal na to, že se objevují hlasy o chystaném rušení sportu, dostalo se mi od něho odpovědi, že sport je nedílnou součástí zpravodajské relace a že něco takového nepřipadá v úvahu. 26. října jsem se pana Singera samozřejmě zeptal, proč mi několik dní předtím tvrdil něco jiného, a on mi odpověděl něco v tom smyslu, že si to prošel s obchodníky, měli na to analýzy a došli k takovému rozhodnutí. Kromě sportovních zpráv jste na Primě komentoval různé sportovní přenosy. Prima se v minulosti hodně soustředila na fotbal, vysílala Gambrinus ligu, anglickou Premier League a také Euro 2008. Sportovní přenosy ale z Primy také zmizely. Proč? My jsme je chtěli. Proč to nedopadlo? Měli jsme zájem o Ligu mistrů, chtěli jsme prodloužit smlouvu na Premier League, ale ta se dostala z hlediska ceny vysílacích práv do úplně jiných relací, takže to bylo naprosto nerealizovatelné. Rumunský vlastník satelitní služby Digi TV, který ta práva koupil, a nabízí Premier League na svém programu Digi Sport, za ně zaplatil z hlediska českého trhu nesmyslné peníze. Jejich nabídce se nedalo konkurovat. Dokonce jsme byli i v nějakém mírném jednání s Novou sport, že bychom se o ta práva podělili, ale nabídka Digi TV se nedala překonat. A Liga mistrů? Tu jsme také chtěli, je to zhruba dva roky. Možná, že to bylo trošku později na jaře. Také to nebyla levná záležitost, a nějak to vyšumělo. Zpětně si ale říkám, jestli to pomaličku nebyl záměr, tyto věci utlumovat s tím, že skončí Premier League, a vedení Primy provede kroky, aby sport z vysílání úplně zmizel. Protože práva ke sportovním událostem stojí poměrně dost peněz, a pro komerční televizi to musí být top událost jako je Premier League nebo bylo Euro, aby zaujala diváky. Ale za Euro Prima zaplatila mnohem víc peněz, než nabízela Česká televize a svého času se psalo o tom, že to bylo až přemrštěné. Ano, ta částka byla hodně vysoká, a ani dnes nemůžu říct, kolik stálo. Nebylo by to fér vůči Primě, kde jsem působil šestnáct let. Nebyla to ani tak věc Primy, jako spíš švédské skupiny MTG, do které Prima patří. Ta má sice v Primě jen poloviční podíl, ale řekl bych, že má větší rozhodovací pravomoci než ta druhá „česká“ polovina. Impuls pro vysílání Eura na Primě vzešel od MTG, která nakoupila práva pro Českou republiku, Slovinsko a Bulharsko v rámci jejich televizní skupiny. My jsme byli zahrnuti do tohoto balíku a tu částku jsme vůbec neurčovali. Ta se určovala v Kodani, potažmo v Londýně. V Kodani sídlí placený sportovní kanál Viasat, který patří MTG, a v Londýně zase centrála MTG, která ten nákup schvalovala. Když Prima vyhodnocovala úspěch Eura, navenek byla spokojená. Bylo tomu tak i uvnitř televize? Úspěch to byl každopádně, protože se podařilo, že celá televize žila Eurem, což se předtím nikdy nestalo. Dělo se tak ještě předtím, než samotné Euro začalo. Jenom byla škoda, že naši nepostoupili dál a skončili v základní skupině, protože bychom třeba dosáhli ještě lepší sledovanosti, a diváci i lidi na Primě by byli ještě víc pobláznění, než byli. V době, kdy přišlo Euro, se Primě ve sledovanosti zase až tak nedařilo, a v průběhu června, kdy se hrálo, šla sledovanost nahoru. V prime time jsme najednou dosahovali dost velkých čísel. Když to srovnám s tím, kolik lidí se dívalo na předchozí ročník Eura v Portugalsku na České televizi, naše sledovanost byla v podstatě srovnatelná. A to měla ČT výhodu v tom, že jim přibyly dva zápasy naší reprezentace navíc s Dánskem a Řeckem. Prima přitom byla považovaná spíš za ženskou televizi. Právě. Podařilo se nám díky Euru dostat na Primu úplně novou cílovou skupinu diváků, lidi, kteří se předtím na tuto televizi asi nikdy nedívali a hodně váhali, zda si ji zapnout. Docela hodně těchto diváků u Primy zůstalo i po Euru. Televizi to trošku nastartovalo k lepšímu pokračování. Takže Euro byl určitě úspěch, a třeba i ohlasy, které jsme dostávali po e-mailu od určitých diváků, jsem si nedávno přeposlal z pracovní schránky, než mi ji na Primě zrušili, protože mě naprosto fascinovalo, co ti lidé dokáží napsat. Uspokojili jsme je tím, co jsme dokázali nabídnout navíc kromě samotných zápasů, takovým tím servisem během zápasu, před ním i po něm. Myslím, že jsme přinesli i spoustu novinek, které tady dosud nebyly. Na každý zápas jsme měli tři lidi ve studiu s třemi různými názory. Divák se mohl podívat, jak na to nahlíží a vzít jeden z těch názorů za svůj. Ještě v době před zápasem, kdy už byly známé sestavy, jsme je nabídli divákům, stejně jako pohled do zákulisí před zápasem. Ukazovali jsme, jak český tým přijíždí ke stadionu autobusem, jak jdou do kabiny, prohlíží si stadion. Bylo hodně šibeniční to odstříhat, měli jsme k tomu i extra hudbu. Diváci mohli vidět, jak naši fotbalisté jdou do šatny, kde visí nachystané dresy a kopačky u laviček. Lidi na to reagovali velmi pozitivně. Dokonce chtěli vědět, co to je za hudbu, kterou jim k tomu pouštíme. Bylo tedy vidět, že jsme diváky chytli a že takové ty předpoklady, že to nebude stát za nic, jsme totálně vyvrátili a lidi od nás dostali kvalitní produkt. K Euru jste používali i speciální studio, z kterého jste komentovali i zápasy Premier League. To bylo obráceně, studio jsme začali používat nejprve pro Premier League, kterou jsme začali vysílat na začátku srpna 2007. S výhledem, že to studio se potom bude nějakým způsobem upgradovat do podoby na Euro 2008. Začalo tedy jako studio pro Premier League, a pak jsme v něm určité věci proměnili. V pozadí byla taková plachta s motivem, který se vztahoval k vysílané události. Pak se ještě na podlahu promítalo logo Premier League nebo Eura. Během prvního roku jsme si studio „osahali“, co všechno umí a jak se s ním dá pracovat, aby se v něm moderátor Radek Šilhán cítil dobře a věděl, co jak funguje. Jakmile z takového studia vysíláte jednou týdně, navyknete si na něj a už se v něm cítíte jako doma. Nemusíte řešit, kde je která kamera. Navíc každý záběr v tomto studiu byl dopředu promyšlený, bylo přesně stanoveno, kde má stát moderátor, na co se bude ptát, koho, v jakém okamžiku odchází, kam si sedá, komu dává další otázku a podobně. Nebylo to tedy nijak nahodilé. Tohle studio bylo určené jen pro sport, nebo ho Prima používá dodnes i pro další pořady? Toto studio bylo jenom pro sport. V okamžiku, kdy skončila Premier League, v květnu 2010, se zbouralo a je někde ve skladu. Prima také jednu dobu, tuším že za generálního ředitele Martina Dvořáka, měla usilovat o práva pro hokejovou extraligu. Nakolik to bylo vážné? Nebylo to myšleno moc vážně, ale počítali jsme si to. Zkoušeli jsme, jak by to mohlo fungovat, ale bylo to vlastně v době, kdy sledovanost hokejových přenosů šla hodně dolů. Ovšem problém pro televizi, jakou je Prima, byl ten, že systém extraligy je takový, že v play off bychom ještě v úterý nevěděli, zda budeme ve středu vysílat přenos nebo ne. Což bylo velmi komplikované, zvlášť proto, že Prima v té době měla jenom jeden program, neexistovala ještě Prima Cool. Bylo to neřešitelné tím spíš, že se zápasy hrály od 17:00 nebo 17:30, a pro Primu byl striktní požadavek, že v 19:00 začínají její zprávy. Přes to vlak nejel. Existovaly jen dvě výjimky: když se hrálo Mistrovství světa v hokeji v roce 2000 a během Eura 2008, kdy se se zprávami hnulo. Jinak ale ne, protože hokejové přenosy by v tom čase rozhodně nedosáhly sledovanosti pořadů, které v nich Prima normálně vysílá. Proto moc nestálo za to o téhle věci vůbec uvažovat. Teď, když existuje Prima Cool, by se ale Primě vyplatilo zachovat sportovní přenosy a dávat je právě na druhém programu. Ostatně, loňské zápasy fotbalové Premier League přesunula z hlavního programu právě na Primu Cool. Tuto otázku si kladu taky. Program Prima Cool je přesně určený pro chlapy, cílová skupina od 25 do 35 nebo 40 let, lidé, kteří se dívají na sport. To je ale otázka pro někoho jiného. Nepočítala svého času Prima s tím, že bude mít svůj vlastní sportovní kanál? Kdysi, v roce 2002 nebo 2003, kdy ještě existovala Galaxie sport, měl vlastník Primy, skupina GES, vlastnický podíl v tomto sportovním kanále. Nevím, jak velký ten podíl byl, ale později z toho vycouvali a Galaxie postupně přešla pod Novu a stala se z ní Nova sport. Takže nějaký záměr tu byl, dokonce je tuším na patentovém úřadu zaregistrovaný název Prima sport. Ale žádné konkrétní kroky se okolo toho neděly, jenom zhruba tak před rokem, na podzim 2009, jsem vypracovával určitý projekt a sešel jsem se s člověkem, který komunikuje mezi MTG a Primou. Šlo o pilotní projekt sportovního kanálu na Ukrajině a my jsme se snažili vytvářet něco podobného pro nás. Udělali jsme sumář, jaká práva jsou k dispozici, kdy se k nim dá dostat, co se dá vysílat, jakou sledovanost by ten kanál mohl zhruba mít, ale tím to zhaslo. Dál se to nějak nerozvinulo. MTG ani neuvažovala o české verzi svého placeného sportovního kanálu Viasat? O tom řeč nebyla. Bohužel. Česká televize přesunula veškerý sport z programu ČT 2 na tematický kanál ČT 4, televize Nova na hlavním programu sportu moc nedává, spíše ho soustředí na kabelovou a satelitní Novu sport. Znamená to, že se sport z plnoformátových bezplatných kanálů postupně přesune jen na placené televize? Myslím, že úplně ne. Česká televize všechno dává na Čtyřku, sport na Jedničce a na Dvojce nebude. Předpokládám, že u událostí, jako je Mistrovství světa v hokeji, se finále možná objeví na Jedničce, ale spíš na Dvojce. Nemám o tom ale žádné bližší informace. Každopádně všechny sportovní události jdou na Čtyřku, i když předpokládám, že olympiáda bude i na Dvojce. Nova si podle mě podrží na hlavním programu formuli 1, protože to je exkluzivní produkt, který má výbornou sledovanost a publicitu. Formule 1 se neustále přetřásá ve všech novinách. Když jsme formuli 1 vysílali na Primě, Nova o ni extrémně moc usilovala. Pro Primu to byl hodně úspěšný pořad, dělal podíly 35 až 45 procent a Nově to samozřejmě ničilo nedělní odpoledne. Vyvinula proto maximální úsilí, aby formuli 1 získala ona. Zaplatila za ni hodně velké peníze. Oproti tomu, co za ni platila Prima, šlo o ohromný nárůst. Myslím si, že ji budou dál držet na hlavním programu. Není moc věcí, které by měly takovou sledovanost v takovém čase, kdy se vysílá formule 1. Máte informace od kolegů sporťáků z Novy, jak to vypadá u nich? Nova také v posledních měsících propouštěla, zejména ve zpravodajství. Neočekávají něco podobného v redakci sportu, nebo dokonce stejný scénář jako na Primě? Neznám situaci na Nově tak dobře, abych ji dokázal v tomto směru posoudit. Každopádně kolegům přeji, aby je nic podobného nepotkalo. Ještě k vašemu odchodu z Primy. 26. října jste se dozvěděli, že ke konci roku skončíte, a pak vám běžela dvouměsíční výpovědní lhůta? Dostali jste nějaké odstupné? Dostali jsme jenom to, co přikazuje zákoník práce (tři měsíční platy, pozn. red.). Co teď vlastně děláte? A co dělají vaši bývalí kolegové z redakce sportu na Primě? Já jsem se velmi rychle dohodl s agenturou Concept One, která se zabývá sportovním marketingem a PR. Nastoupil jsem vlastně hned od Nového roku jako šéf jejího PR oddělení, takže jsem zůstal u sportu. Byli jsme v jednání ještě v době, než na Primě zrušili redakci sportu, protože situace v televizi nebyla vůbec dobrá a když člověk viděl, jakým způsobem se k tomu vedení Primy staví, jak je sport nezajímá a hází mu klacky pod nohy, byl jsem z toho znechucený. Hlavně z toho, jaká amatérská rozhodnutí se tam dělají. Někdy nad tím opravdu zůstával rozum stát. Concept One jsem znal už dříve. Pracuje se tam s maximální profesionalitou na velice zajímavých projektech. V Concept One je nesmírně silný tým lidí, což mi vyhovuje, protože jsem byl zvyklý pracovat v týmu. Zatím jsem absolutně spokojený. Takže jste chtěl odejít už během loňského roku? O odchodu jsem uvažoval sám už dřív, ale byl jsem trošku srab v tom, že jsem nedokázal opustit ten tým skvělých lidí ve sportovní redakci. Na Primě byla skutečně skvělá parta, byli to profíci se vším všudy, kteří sport milovali a ještě k tomu uměli televizní profesi. Navíc jsem vždycky dbal na to, aby ten tým, který tam bude, fungoval lidsky, a takhle fungoval naprosto neskutečně. Do práce jsem chodil rád hlavně kvůli těmto lidem. I když jsme neměli dobré podmínky pro to, aby měl sport lepší sledovanost. Co teď dělají ostatní členové vašeho týmu? Bára Ničová zůstala na Primě jako moderátorka VIP zpráv, David Kolář dělá Krimi zprávy. Radek Macháček už pět nebo možná i více let dělá ranní sportovní vysílání na Impulsu, což je ale jenom část jeho aktivit. Teď čeká rodinu a pracuje na nových projektech, o kterých ale nemám konkrétní informace. Ale vzhledem k tomu, jak je extrémně pracovitý – když se do něčeho zakousne, prostě to nepustí – myslím si, že by měl najít nějakou další práci kromě Impulsu relativně rychle. Přeju mu to a doufám, že se tak stane. Na rádiích se vás uchytilo víc. Martin Štefl dělá sporťáka na Rádiu Hey. Jakmile se programový ředitel tohoto rádia, pan Křížek, dozvěděl, že nás z Primy vyhodili, hned přišel a řekl, že nám dá práci. Hodně jsem to ocenil. Ondra Prokop, druhý editor sportu na Primě, začíná dělat ve sportovní redakci České televize. Viděl jsem nějaké jeho reportáže a byly samozřejmě velmi kvalitně zpracované. Martin i Ondra jsou velcí profíci a věřím, že dostanou potřebný prostor, aby opět ukázali, co všechno umí. Martin Kubičík také pracuje na Rádiu Hey, ale u něj je to trošku jiné, je ještě student na žurnalistice a k nám chodil jako externista. Chodil ale velmi často, skoro jako kdyby byl v Primě zaměstnaný. Nebudete chtít komentovat nějaké sportovní přenosy na placených sportovních kanálech? Společně s Radkem Macháčkem komentujeme už od roku 2006 španělskou fotbalovou ligu na Sportu 1. A od loňského podzimu jsem dohodnutý na komentování na české verzi kanálu Golf Channel. Na podzim jsem pro ně komentoval tři turnaje a dohodli jsme se na další spolupráci, takže bych měl z 31 přenosů, které koupili pro letošek, komentovat 12 nebo 15. Vychází to přibližně jednou až dvakrát do měsíce. České komentátory sháněl taky satelitní program Digi Sport. K tomu jsem se vůbec nedostal, ale pro mě by asi byl problém v tom, že Digi Sport vysílá z Bratislavy. V Praze mám časově náročnou práci a doma dvě děti, takže i když by mě lákalo komentovat Premier League, nedovedu si teď moc představit, že v sobotu ráno sednu do auta, pojedu do Bratislavy, tam odkomentuji dva zápasy a večer zase pojedu zpátky. Ale kdyby mě někdo oslovil, moje sportovní a komentátorské srdce by se určitě rozbušilo a asi bych o tom uvažoval. Záleželo by ale na podmínkách, hlavně časových. Tu profesi mám totiž pořád strašně rád. Chybí vám sport na televizi Prima? poslední názor přidán 16. 1. 2011 14:50


source: wikipedia

text: Laminární proudění je takové proudění vazké kapaliny, při kterém jsou proudnice rovnoběžné a nemísí se. Částice kapaliny se pohybují vedle sebe jakoby ve vrstvách – „destičkách“ (destička = lat. lamina), které se vzájemně nepromíchávají. Odtud také laminární neboli vrstevnaté proudění. Mezi jednotlivými vrstvami se předpokládá existence vnitřního tření a platnost vztahu Newtonova zákona viskozity. Laminární proudění je tedy proudění kapaliny s vnitřním třením, které je potenciálové. Laminární proudění lze použít jako vhodnou aproximaci proudění reálných kapalin při malých rychlostech. Ustálené proudění v úzké trubici Proudění vazké kapaliny v úzké trubici lze při nízkých rychlostech považovat za laminární. Rychlostní profil Uvažujme v trubici o poloměru malý válec kapaliny o poloměru a délce . Na vstupní průřez tohoto válce působí tlak a na výstupní průřez tlak . Tlakový rozdíl na délce má hodnotu . Tlaková síla, která na válec působí ve směru toku, je Tato síla odpovídá odporu kapaliny proti proudění. Tento odpor je způsoben vnitřním tření mezi pláštěm válce a kapalinou, která jej obklopuje, přičemž jej lze vyjádřit jako , kde je tečné napětí. Při ustáleném proudění musí být a v rovnováze. Z předchozích vztahů tedy dostaneme Odtud po úpravě a integraci dostaneme pro rychlostní profil (tedy rozložení rychlostí v trubici) výraz , kde je integrační konstanta, kterou určíme z podmínky, že na vnitřní straně trubice je rychlost nulová, tzn. pro . Po dosazení úpravě dostaneme Podle tohoto vztahu je tedy závislost rychlosti na (tedy na vzdálenosti od středu trubice) parabolická. Hagen-Poiseuilleův zákon Ze znalosti rozložení rychlostí je možné spočítat objemový tok . Rychlost je v určité vzdálenosti od osy trubice konstantní. Plochou mezikruží ve vzdálenosti a šířce proteče za časovou jednotku kapalina o objemu Integrací přes celý průřez trubice dostaneme Tento vztah je matematickým vyjádřením tzv. Hagen-Poiseuilleova zákona, který zní: Objemový tok viskózní tekutiny při laminárním proudění trubicí kruhového průřezu je přímo úměrný tlakovému spádu a čtvrté mocnině poloměru trubice a je nepřímo úměrný dynamické viskozitě . Maximální a průměrná rychlost proudění Maximální rychlost, kterou se tekutina při laminárním proudění trubicí pohybuje má hodnotu a nachází se na ose trubice (). Průměrnou rychlost, kterou kapalina protéká trubicí při laminárním proudění můžeme určit jako podíl objemového toku a celkového průřezu trubice (), tzn. Vlastnosti Laminární proudění je vírové, neboť část kapaliny, která se nachází mezi dvěma vrstvami s různými rychlostmi má tendenci se otáčet. Vírová vlákna mají tvar soustředných kružnic, jejichž středy leží na ose trubice. O vírové povaze laminárního proudění se lze přesvědčit výpočtem podmínky pro potenciálové proudění po libovolné uzavřené dráze. Zvolme dva body na ose trubice ve vzdálenosti a dva body na okraji trubice ve stejné vzdálenosti, a to tak, že se nachází na stejném řezu trubicí jako a bod se nachází na stejném řezu jako . Vzhledem k tomu, že rychlost na okraji trubice je nulová a mezi body a je vektor rychlosti kolmý na dráhu, dostaneme Podobně lze zjistit, že pro jakoukoli jinou uzavřenou dráhu (která není souměrná podle osy trubce) by uvedený integrál byl nenulový. To znamená, že proudění není potenciálové a také, že je různé od nuly. Jednotlivé částice kapaliny mají tedy snahu se otáčet, a proto je proudění vířivé. Tlakový spád je mírou odporu kapaliny proti proudění, tzn. Při malé rychlosti proudění kapaliny se víry nemohou výrazně rozvinout a proudění probíhá tak, jako by se skládalo z nekonečně tenkých vírových vláken ve tvaru koncentrických kružnic. Při zvýšení rychlosti proudění však víry začnou proudění ovlivňovat výrazně a laminární proudění přejde v proudění turbulentní. Jako kritérium pro odlišení laminárního proudění od proudění turbulentního lze použít Reynoldsovo číslo. Související články Proudění Turbulentní proudění Reynoldsovo číslo Externí odkazy Laminární proudění na přepadu přehrady (youtube.com) Mechanika tekutin


source: CulturaX

text: Zásadní byla pro Katrin Davis (55) role Brooke Armstrong Campellové v seriálu Melrose Place (1995), kterou hrála jeden rok a díky níž se zviditelnila. Ze seriálu odešla, když se producenti rozhodli její postavu zabít. Mihla se také jako přítelkyně Joeyho v seriálu Přátelé. Do seriálu Sex ve městě nastoupila v roce 1998 a vydržela v něm až do jeho konce v roce 2004. O čtyři roky později se objevila ve stejnojmenném filmu a v roce 2009 pak ve filmové komedii Trable v ráji. Vyzkoušela si také divadlo, účinkování v reklamě, moderování či dabing.


Prodám - Nymburk, Prodám - ChovZvířat.cz 01.07.2010, 21:50 Prodám rozela pestrá 500kč, alexandr malý žlutý 1500kč, papoušek horský 1000kč tel. 775 603 652 947 zobrazení Vytisknout 24.05.2012, 10:37 · Cena: 3000 Kč 26.04.2019, 10:41 · Cena: Dohodou Prodám | TEDDY KRÁLÍČCI - mimi s VP 23.05.2019, 09:00 · Cena: Dohodou Koupím | Štěně australského ovčáka 13.07.2016, 19:46 · Cena: 6000 Kč Prodám | Kamerunská kůzlata 28.08.2010, 21:27 · Cena: Nezadána


„Překvapení ji čekalo večer doma, kde našla ve schránce dopis od majitelky černé stavby. Ta chtěla částkou deset tisíc korun a příslibem stravování v hodnotě pět tisíc korun vedoucí úřadu podplatit,“ potvrdil Deníku vrchní inspektor Policie ČR David Schön. Poctivá úřednice se ale uplatit nenechala a celou věc oznámila na policii. Ještě v pátek odpoledne si nepoctivá žena vyslechla z úst policejní komisařky sdělení podezření ze spáchání trestného činu podplácení. „Ač se žena hájila tím, že byla zoufalá, za úplatek jí hrozí až jeden rok odnětí svobody,“ uvedl Schön.


source: fineweb

text: 1. dubna 2013 vychází nové číslo hudebně-zábavného magazínu Full Moon a na obálce je tentokrát starej polovlk: Nick Cave. Uvnitř najdete tentokrát dvě přílohy: šestiskladbové minialbum Kill the Dandies! a výpravný komiksový digipack olomouckých Flash the Readies. Jsou zpovídány skandinávské zpěvačky Jenny Hval a Rebekka Karijord, seattleská parta Mudhoney, (vše)umělci Sergej Vutuc nebo J. Morrison. V recenzích a profilech jsou dále k nalezení Drones, Pantha du Prince, Sterling Sisters, Eels, Chuck Prophet, Gnod, Strife, Aluk Todolo, White Mystery, Saade, knížka Unknown Pleasures o Joy Division od Petera Hooka a mnozí a mnohé další. Filmová sekce zaostřuje na Karlovy Vary, Baze Luhrmanna a Fernanda Velasqueze (soundtrack), komiks okupuje Chris Ware, hrdinové došli do cíle cesty Camino de Santiago, seriál Buď promotérkou nabízí backstage koncertů Swans a Firewater. A tak dále. Více na www.fullmoonmagazine.cz.


a pointa? nebo co jsi nám vlastně chtěla říct? že nemáš auto??


text: Spojené nádoby jsou dvě nádoby (příp. více nádob), v nichž po naplnění kapalinou vystoupí hladina do stejné výšky. Hydrostatický tlak v nádobách s různým množstvím kapaliny Výška hladin ve spojených nádobách je důsledkem hydrostatického tlaku, jehož velikost závisí na hloubce a ne na množství kapaliny. Proto i v širší nádobě s větším množstvím kapaliny má hladina stejnou výšku jako v úzké nádobě s menším množstvím kapaliny, čímž tlaky z obou nádob budou v místě spojení vyrovnané. Výpočet hydrostatického tlaku Hydrostatický tlak p se vypočte dle následujícího vzorce: p = h·ρ·g kde p je hydrostatický tlak, h je výška sloupce kapaliny, ρ hustota kapaliny a g tíhové zrychlení. Výjimky Jestliže je ve spojených nádobách více kapalin (lišících se hustotou), pak hladiny v nádobách nebudou stejně vysoko, ale nejvýš bude hladina kapaliny s nejmenší hustotou, nejníž hladina kapaliny s nejvyšší hustotou, tak aby se hydrostatické tlaky různých kapalin rovnaly. Důležitou podmínkou je nehybnost kapalin, při proudění mohou být tlaky kapalin v různých nádobách různé díky Bernoulliho jevu. Při malém a různém průměru nádob se také může projevit kapilární elevace nebo kapilární deprese. Tento jev je ale významný jen pokud se jedná o nádoby s průměrem v řádech milimetrů a menším. Využití v praxi Tento jev se využívá v celé řadě praktických aplikací, například v sifonech umyvadel a WC, v konvích a konvicích, u hadicové vodováhy, u některých typů stavoznaků, ve zdymadlech, ve spádových vodovodech a v záchodových splachovačích apod. Vyrovnávání hydrostatických tlaků se v praxi může projevit například při povodních, kdy nežádoucí velká voda „obejde“ hráze či protipovodňové zábrany spodem, například obecní kanalizací, sklepy, historickou štolou či jinou podzemní dutinou. Odkazy Reference Literatura Související články Hadicová vodováha Hydraulický lis Spádový vodovod Zdymadlo Zápachová uzávěrka Mechanika tekutin


text: Božská Ema je český životopisný film o české operní pěvkyni Emě Destinnové, který natočil režisér Jiří Krejčík v roce 1979. Film ukazuje především období návratu slavné operní hvězdy (Božidara Turzonovová) z Ameriky do rodné země a její vlastenectví, které stálo proti tehdejšímu Rakousku-Uhersku. Externí odkazy České dramatické filmy České životopisné filmy Filmy z roku 1979 Filmy studia Barrandov Filmy Jiřího Krejčíka


parapety – Vaša parapet je dobrý parapet - Vaša parapet je dobrý parapet základná skupina príslušenstvo k oknám parapety 1. NEW - Parapet PVC biely - STANDARD Trieda parapetu: classic - 150 200 250 300 350 400 500 mm 29/10999-9016 matná Tiger 29/70240-7021 matná Tiger 29/70460-7016 lesklá Tiger 29/73570-7016 matná Tiger 29/80430-9005 matná Tiger 29/90208-9006 matná Tiger 38715 INVER (9006) RAL 1000 RAL 1001 RAL 1001 - matný nástrek RAL 1002 RAL 1003 RAL 1004 RAL 1005 RAL 1006 RAL 1007 RAL 1011 RAL 1012 RAL 1013 RAL 1013 - matný nástrek RAL 1014 RAL 1015 RAL 1016 RAL 1017 RAL 1018 RAL 1019 RAL 1019 - matný nástrek RAL 1020 RAL 1021 RAL 1023 RAL 1024 RAL 1026 RAL 1027 RAL 1028 RAL 1032 RAL 1033 RAL 1034 RAL 1035 - matný nástrek RAL 2000 RAL 2001 RAL 2002 RAL 2003 RAL 2004 RAL 2005 RAL 2007 RAL 2008 RAL 2009 RAL 2010 RAL 2011 RAL 2012 RAL 3000 RAL 3001 RAL 3002 RAL 3002 - matný nástrek RAL 3003 RAL 3004 RAL 3005 RAL 3007 RAL 3009 RAL 3009 matný nástrek RAL 3011 RAL 3012 RAL 3013 RAL 3014 RAL 3015 RAL 3016 RAL 3017 RAL 3018 RAL 3020 RAL 3022 RAL 3024 RAL 3026 RAL 3027 RAL 3028 RAL 3031 RAL 4001 RAL 4002 RAL 4003 RAL 4004 RAL 4005 RAL 4006 RAL 4007 RAL 4008 RAL 4009 RAL 4010 RAL 5000 RAL 5001 RAL 5001 - matný nástrek RAL 5002 RAL 5003 RAL 5004 RAL 5005 RAL 5007 RAL 5008 RAL 5009 RAL 5010 RAL 5011 RAL 5012 RAL 5013 RAL 5013 - matný nástrek RAL 5014 RAL 5015 RAL 5017 RAL 5018 RAL 5019 RAL 5020 RAL 5021 RAL 5022 RAL 5022 - matný nástrek RAL 5023 RAL 5024 RAL 6000 RAL 6001 RAL 6001 - matný nástrek RAL 6002 RAL 6003 RAL 6004 RAL 6005 RAL 6005 - matný nástrek RAL 6006 RAL 6007 RAL 6008 RAL 6009 RAL 6010 RAL 6011 RAL 6012 RAL 6013 RAL 6014 RAL 6015 RAL 6016 RAL 6017 RAL 6018 RAL 6019 RAL 6020 RAL 6021 RAL 6022 RAL 6024 RAL 6025 RAL 6026 RAL 6027 RAL 6028 RAL 6028 - matný nástrek RAL 6029 RAL 6029 - matný nástrek RAL 6032 RAL 6033 RAL 6034 RAL 7000 RAL 7001 RAL 7001 - matný nástrek RAL 7002 RAL 7003 RAL 7004 RAL 7004 - matný nástrek RAL 7005 RAL 7005 - matný nástrek RAL 7006 RAL 7006 - matný nástrek RAL 7008 RAL 7009 RAL 7010 RAL 7011 RAL 7011 - matný nástrek RAL 7012 RAL 7012 - matný nástrek RAL 7013 RAL 7013 - matný nástrek RAL 7014 - matný nástrek RAL 7015 RAL 7015 - matný nástrek RAL 7016 RAL 7016 - FŠM (štrukturovaná) RAL 7016 - matný nástrek RAL 7021 RAL 7021 - matný nástrek RAL 7022 RAL 7022 - matný nástrek RAL 7023 RAL 7024 RAL 7024 - matný nástrek RAL 7026 RAL 7030 RAL 7031 RAL 7031 - matný nástrek RAL 7032 RAL 7032 - matný nástrek RAL 7033 RAL 7034 RAL 7035 RAL 7035 - matný nástrek RAL 7036 RAL 7036 - matný nástrek RAL 7037 RAL 7037 - matný nástrek RAL 7038 RAL 7039 RAL 7039 - matný nástrek RAL 7040 RAL 7040 - matný nástrek RAL 7042 RAL 7043 RAL 7044 RAL 7044 - matný nástrek RAL 7045 RAL 7045 - matný nástrek RAL 7046 RAL 7047 RAL 7047 - matný nástrek RAL 7048 RAL 7048 - matný nástrek RAL 8000 RAL 8001 RAL 8001 - matný nástrek RAL 8002 RAL 8003 RAL 8003 - matný nástrek RAL 8004 RAL 8004 - matný nástrek RAL 8007 RAL 8007 - matný nástrek RAL 8008 RAL 8008 - matný nástrek RAL 8011 RAL 8011 - matný nástrek RAL 8012 RAL 8014 RAL 8014 matný nástrek RAL 8015 RAL 8016 RAL 8017 RAL 8017 - matný nástrek RAL 8019 RAL 8019 - matný nástrek RAL 8022 RAL 8022 - matný nástrek RAL 8023 RAL 8024 RAL 8025 RAL 8027 - matný nástrek - nie je možný RAL 8028 RAL 8028 - matný nástrek RAL 9001 RAL 9002 RAL 9003 RAL 9003 - matný nástrek RAL 9004 RAL 9004 - matný nástrek RAL 9005 RAL 9005 - matný nástrek RAL 9006 RAL 9006 - matný nástrek RAL 9007 RAL 9007 - FŠM - (štrukturovaná) RAL 9007 - matný nástrrek RAL 9010 RAL 9011 RAL 9011 - matný nástrrek RAL 9016 RAL 9016 - matný nástrrek RAL 9017 RAL 9018 RAL 9022 RAL SW303G 1. NEW - Parapet PVC biely - EKO - 150 200 250 300 350 400 500 600 mm 1. Parapet AL 0.8mm biely - 110 130 150 165 180 195 210 225 240 260 280 300 mm 1. Parapet AL extrudovaný biely 1. Parapet Egger biely W908 Max. dĺžka: 5,2m - 160 200 250 300 350 400 500 600 mm 1. Parapet pozinkovaný biely - 130 150 165 180 195 210 225 240 260 280 300 mm 2. Parapet PVC zlatý dub STANDARD - 200 250 300 350 400 500 mm 3. Parapet PVC mramor STANDARD 4. Parapet PVC orech Renolit 2178007-167 4. Parapet PVC orech STANDARD 5. Parapet PVC mahagon Renolit 2097013 Materiál: PVCS - 200 300 400 600 mm 6. Parapet PVC anthrazitgrau (grafit) Parapet AL 0.8mm hnedý Parapet AL 0.8mm RAL8003 - 225 280 300 mm Parapet AL 0.8mm stredný bronz Parapet AL 0.8mm striekaný Parapet AL extrudovaný hnedý Parapet AL extrudovaný prírodný elox - 70 90 110 130 150 165 180 195 210 225 240 260 280 300 320 340 360 mm


text: ID článku: 315939 - Produkty, které se vztahují k tomuto článku. Při vytváření podřízený proces pomocí funkce CreateProcess volání v prostředí s více podprocesy, podřízené může dědit úchyty, které není určena k zděděná. K tomuto chování může dojít, pokud současně vytvořit podřízené procesy a přesměrovat úchyty STD prostřednictvím kanály dvou podprocesů. V tomto scénáři je spor během vytváření kanály a procesů, ve kterém je možné pro jednu podřízenou dědit určena pro ostatní podřízené popisovačů souboru. Jeden podproces vytvoří kanály a zatímco daný podproces je proces vytváření, ostatní podproces také vytváření podřízený proces. Všechny popisovače, které jsou v aplikaci během volání CreateProcess dědičná jsou duplikovány přes procesu podřízená. Chcete-li tento problém vyřešit, obtékání kód vytvoření podřízené kritická sekce. Tím se zabrání jakékoli náhodným dědičnosti. Tato metoda pracovat správně vytvořte kanály jako noninheritable nastavením popisovač zabezpečení NULL. Potom nastavte zakončení kanálu, který má podřízené dědí jako dědičná pomocí volání funkce SetHandleInformation jako znázorněn v následujícím ukázkovém kódu: poznámku, že se předcházející řešení nejsou přepnuty bez náklady. Vytváření kritické části kódu je někdy messy a pochází za cenu horší výkon. Existuje jiné řešení tohoto problému a vyžaduje vytvoření zprostředkující aplikace spustit podřízené. Toto řešení však má také jeho downside. Hlavní nevýhodou této metody je nadřazený ztratí podstatě snadnost, s jakou získá podřízený proces ID. Pokud nadřazený potřebuje ID procesu, zprostředkující proces musí projít jej zpět nějakým způsobem. Pomocí této metody aplikace zprostředkující vyhnout libovolné náhodným dědičnosti podle použití Windows způsobem práce. Všechny omylem zděděné popisovače zprostředkující proces jednoznačně není být duplikována přes k podřízené. Toto je zaručena Pokud NEPRAVDA určíte pro parametr bInheritHandles ve volání CreateProcess zprostředkující aplikace. Úchyty kanálu bude duplikován stále protože Windows bude vždy duplicitní úchyty STD, i když bInheritHandles je nastavena na hodnotu FALSE. Nadřazené aplikace. Zprostředkující aplikací ID článku: 315939 - Poslední aktualizace: 21. listopadu 2006 - Revize: 4.1 Informace v tomto článku jsou určeny pro produkt: Strojově přeložený článek Důležité: Tento článek byl přeložen pomocí software společnosti Microsoft na strojový překlad, ne profesionálním překladatelem. Společnost Microsoft nabízí jak články přeložené překladatelem, tak články přeložené pomocí software na strojový překlad, takže všechny články ve Znalostní databázi (Knowledge Base) jsou dostupné v češtině. Překlad pomocí software na strojový překlad ale není bohužel vždy dokonalý. Obsahuje chyby ve skloňování slov, skladbě vět, nebo gramatice, podobně jako když cizinci dělají chyby při mluvení v češtině. Společnost Microsoft není právně zodpovědná za nepřesnosti, chyby nebo škody vzniklé chybami v překladu, nebo při použití nepřesně přeložených instrukcí v článku zákazníkem. Společnost Microsoft aktualizuje software na strojový překlad, aby byl počet chyb omezen na minimum. Projděte si také anglickou verzi článku:315939 (http://support.microsoft.com/kb/315939/en-us/ ) Contact us for more help Connect with Answer Desk for expert help.


text: EnviWeb - Pozvánka na Litoměřický INFOden ke komunálním dotacím solárních zařízení Pozvánka na Litoměřický INFOden ke komunálním dotacím solárních zařízení 18.09.2008 | 123× přečteno vytisknout článek koná se v úterý 23. září od 13h v tiskovém středisku na výstavišti ZAHRADA ČECH v Litoměřicích LIGA EKOLOGICKÝCH ALTERNATIV si Vás v rámci svého propagačně-poradenského projektuSolární radnice a DOTACE ZDOLA INFOden v Litoměřicíchke komunálním dotacím solárních zařízenía dalších systémů využívajících obnovitelné zdroje energie koná se v úterý 23. září od 13hv tiskovém středisku na výstavišti ZAHRADA ČECH v Litoměřicích Předběžný program: • Karel Merhaut, LEA: "Význam komunálních podpor OZE jako jazýčku na vahách při rozhodování občana – investora, příklady v ČR i zahraničí"• Gryndler Pavel, vedoucí odboru životního prostředí Městského úřadu v Litoměřicích: "Program podpory instalací solárních zařízení v Litoměřicích - zkušenosti s prosazováním a využitím"• Hana Koryntová, CITYplan Praha: "Přesvědčivost argumentace ve prospěch místních dotací OZE" • Diskuze, dotazy – za přítomnosti občanů – příjemců městských dotací• Jiří Dvořák, LEA: "Perspektivy škály komunálních impulsů pro rozvoj solární energetiky v kontextu inspirativních příkladů z ČR i zahraničí" !Paralelně a od 14 h pro veřejnost: bezplatné poradenství energetických expertů k přípravě, výběru, montáži a obsluze solárních termických i fotovoltaických zařízení! Seminář se koná jako doprovodná akce 32. ročníku nejnavštěvovanějšího zahradnického veletrhu ZAHRADA ČECH 2008 (19. – 27. 9.). Účast tedy nabízí i jedinečnou možnost shlédnout nové trendy v pěstování ovoce, zeleniny, ale i květin a okrasných dřevin. Chybět nebudou ani prodejci zahradnických a domácích potřeb, zahradního nábytku, či potravin a přírodních léčiv. Účastníci semináře získají zdarma publikaci LEA "eko-agroOázy pro zvídavé", časopis Solárko a – dle vlastního výběru - poradenské minimanuály k solární energetice, ekodomům či adresář prodejních míst biopotravin. Ukončení poradenství v odpoledních hodinách. Další upřesnění programu INFOdnu sledujte na solarniliga.cz, podrobnější informace o veletrhu naleznete na www.zahrada.cech.cz


31. 7. 2014 Destiny BETA Líbí se mi to. Vážně. Tato hra podle mého názoru konečně prolomí ledy mezi střílečkami a MMO v tom nejlepším smyslu slova. Zkušenosti, které Bungie nabralo se sérií Halo, plus zkušenosti, které Activision-Blizzard nasbírali skrz Diablo 3 či World of Warcraft, se spojily a jsme tak svědky snad zatím největšího herního spektáklu v dějinách. Tohle bude prda, kterou herní průmysl ještě neviděl. Důvody jsou přitom jasné a čitelné - tohle je prostě koncentrovaná kvalita. Herní snob Při budování mé skromné sbírky jsem měl na paměti jednu důležitou věc. A sice, že nesbírám všechno, žádné raritky. Chtěl jsem vybudovat muzeum, ve kterém by návštěvník (po blíže nespecifikovaném čase) pochopil, o čem hry jsou, čím jsou významné jednotlivé tituly i platformy historicky a nadčasově. Moje zlaté pravidlo bylo, že každou platformu by mělo reprezentovat vždy deset TOP her. Důvod, proč nechci mít v muzeu emulátory či zkrátka neoriginální verze her je rovněž prostý - chci zachytit nejen samotnou hratelnost, ale i objekt hry jako takový - ovladač, konzole, cartrdige - představit divákovi problematiku v kostce. V tom výsledku chci docílit toho, aby každý divák opouštěl muzeum uspokojený v tom smyslu, že si uvědomil, jak moc je současná mozaika počítačových her bohatá, na čem hry staví a z čeho vzešly. Nepovažuji za realistické diváka "převychovat", aby se náhle zamiloval do starých her - ale spíše vzbudit v divákovi určitou úctu ke kořenům, jejich pochopení a rámcové ocenění. Něco ve smyslu, aby si divák uvědomil, že to Destiny, co právě hraje, je vlastně mixem Halo a World of Warcraft, který vzešel z 1000 Dooma a Dune 2, které... a tak dále. 24. 7. 2014 Toki Tori 2+ Nebýt té slevy na eShopu, o této hře bych jenom přemýšlel. První díl této hry vyšel původně pro GameBoy Color, později jsem se dočkali remaku pro mobilní telefony. Už z toho se dá usoudit, že máme co do činění s nenáročnou logickou hříčkou, kdy nám k ovládání stačí jen pár tlačítek. Překvapilo mne ale, s jak nebývalou vytrvalostí se hra začala objevovat na různých platformách a v akčních balících. Z neurčitého důvodu mne hra lákala i odrazovala zároveň. Když jsem ale uviděl dobrou cenu za druhý díl, neodolal jsem. Záhy jsem zjistil, že jsem dobře udělal! Za prvé - druhý díl se od prvního liší více než zásadně. Za druhé - je to dobrá hra, která jakoby osmibitům z oka vypadla. Za třetí - je to roztomilé kuře! 8. 7. 2014 Hry, jako symbol sociálního statusu Zcela jistě vím jedno. To, co se nyní děje v takzvaných "nextgen wars" je jenom pacička pro štěstí proti tomu, co se dělo na přelomu osmdesátých a devadesátých let mezi Nintendem a Segou (a minoritními platformami). Každopádně je fakt, že počítačové hry se ve svém hlavním proudu už dávno staly symbolem sociálního statusu: "pověz mi co hraješ a já ti povím, jaký jsi". Jde zřejmě o nevyhnutelnou evoluci, kdy se každá kulturní sféra lidské činnosti přesune z undergroundu do mainstreamového proudu - a tím pádem oslovuje jiné cílové skupiny zákazníků a musí se vymezit proti ostatní konkurenci, aby zákazník náhodou neutrácel peníze u někoho jiného. Marketingová kampaň je pak mnohdy založena právě na těchto zdánlivě drobných rozdílech - pro příklad není třeba chodit daleko: "my můžeme půjčovat hry mezi sebou, kdežto ONI NEMŮŽOU". A nyní je úplně jedno, o čem konkrétně mluvíme - zda-li o hrách, o autech, o filmech, seriálech, hudební produkci, knihách, mobilních telefonech, spotřební elektronice - dle schopností konkurecnce se vždy začnete dříve nebo později vymezovat a škatulkovat své zákazníky či uživatele, abyste na ně mohli lépe zacílit. Pozvánka na Old School Amiga párty - 1.-3. srpna 2014 Vážení přátelé, jako každý rok bych vás rád pozval na již asi šestý (nebo jubilejní pátý?) ročník Amiga párty ve Vraném nad Vltavou, stejně jako minulý rok - odehrávající se ve Staré Škole v téže obci! Po veleúspěšných akcích ve Vranských Papírnách (tehdy se vařil Lotus, Worms, Banshee, Body Blows) se akce přesunula 1000 do míst mého dětství. Loni jsme tam řádně zapařili Hired Guns, no letos to bude demoverze našeho skromného výtvoru - Chaos Guns. Pochopitelně se počítá s tím, že se budou hrát i jiné hry, případně že se nebude hrát vůbec a místo toho si pustíme nová dema, pokecáme o současném stavu české Amiga scény nebo se prostě jen vzájemně seznámíme. Vítáni jsou i ti, kteří na Amize nehrají, dokonce nepohrdneme ani lidmi, kteří Amigu nemají či neznají - Amig bude dost, zapůjčíme, zaučíme! Atmosféra akcí je bezkonkurenční a kdo dosud nebyl, nechť hořce lituje a hlavně - nechť napraví! Místo konání - Stará Škola ve Vraném nad Vltavou, ulice V Zídkách 128. Doprava - doporučuji z Prahy vlakem, dá se jet i autem po silnici - pozor na cyklisty (tou dobou asi ještě nebude cyklostezka hotová)! Až přijedete do Vraného, před Papírnami musíte odbočit doleva (bacha na ten rigol podél silnice!) a pak uzoučkou stezkou nahoru - před kolejemi opět doleva a doveze vás to až ke škole. Jako loni - vyvěsím tam boing bally, ale abyste věděli, po čem koukat. Mimochodem - pokud pojedete ze zahraničí, jako třeba z Brna, dá se přijet i přes Zvoli "zadem" (já tu cestu rád nemám, ale prostě důvěřujte své GPS). Co s sebou - dobrovolný finanční příspěvek bude fajn, úplně zadarmo pronájem zase není. Chcete-li přespat, můžete, karimatka a spacák je rozumné minimum. Poblíž je hospoda, případně bude k dispozici snad i lednice a základní sociální zařízení. Krom obligátní dobré nálady bude fajn, když vezmete i nějakou Amigu ;). Těším se na vás a šiřte slovo! Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


text: Dante Alighieri (patrně 2. polovina května 1265 Florencie – 13./14. září 1321 Ravenna) byl jeden z nejvýznamnějších italských básníků, významně však přispěl také k vývoji jazykovědy a italského jazyka a k vývoji politické filozofie. Jeho největším dílem je Božská komedie (původním názvem jen Comedia – přívlastek „božská“ přidal později Boccaccio), pro dějiny politické filozofie má velký význam latinský spis De monarchia. Dante je rovněž považován za otce spisovné italštiny („il padre della lingua italiana“), kterou svými díly prosadil. Svůj přístup teoreticky zdůvodnil v díle De vulgari eloquentia (O řeči lidové). Je považován za předchůdce renesance a jednoho z nejvýznamnějších představitelů světové literatury. Život a politika vyhnance Mládí a vzdělání Mladý Dante navštěvoval nejdříve pravděpodobně jednu z řádových škol ve Florencii (dominikánskou u Santa Maria Novella nebo františkánskou u Santa Croce). V letech 1285–1287 pobýval na tehdy nejslavnější a nejstarobylejší evropské univerzitě v Bologni. Neskládal zde však žádné zkoušky, nezískal žádný univerzitní gradus a zdá se, že ani příliš nenavštěvoval univerzitní přednášky. Na tehdejší dobu důkladné filozofické vzdělání získal později až jako čtyřicetiletý, kdy již jako vyhnanec pobýval na univerzitě v Paříži (jeho studium v Paříži je však nejisté) a možná i v Padově. Dosáhl značného vzdělání, zabýval se studiem antického i soudobého italského a provensálského básnictví, především antická poezie byla jeho vzorem. Osobní život Později se oženil s Gemmou z významného ghibellinského rodu Donati, se kterou byl zasnouben již ve věku jedenácti let. Gemma mu porodila minimálně čtyři děti. Dante v politice Dante se nejpozději roku 1295 aktivně zapojil do politického života ve Florencii, formálně byl členem cechu lékařů a lékárníků (politiky se ve Florencii mohli účastnit pouze členové cechů). Podle některých narážek v jeho dílech se soudí, že se v roce 1289 zúčastnil bitvy u Campaldina, ve které byli poraženi ghibellinové (příslušníci šlechtické strany). Stál na straně cerchiovců, později označovaných jako „bílí“ nebo „bílí guelfové“. Bílí byli protivníky strany Donatiů – „černých guelfů“. Rozhodující konflikt Roku 1300 se stal priorem (nejvyšším představitelem) městského státu Florencie. Přestože se tato funkce vykonávala pouze dva měsíce, zastával ji Dante v době, kdy se rozhodovalo o dalším osudu města. V probíhajícím sporu s papežem Bonifácem VIII., který chtěl získat Toskánsko pro své příbuzné, zaujal protipapežské stanovisko, podle pozdějších zpráv měl být postaven před těžké rozhodnutí, zda odjet z Florencie a zúčastnit se vyjednávání s papežem Bonifácem VIII. nebo raději zůstat ve městě. Při té příležitosti údajně řekl legendární výrok „Půjdu-li, kdo zůstane, zůstanu-li, kdo půjde?“. Vyhnanství Dante se rozhodl zúčastnit se poselstva, během jeho nepřítomnosti však koncem roku 1301 černí získali navrch. Dante byl počátkem následujícího roku odsouzen v nepřítomnosti k přehnaně vysoké pokutě (její nezaplacení znamenalo smrt na hranici) a vyhoštěn na dva roky z Florencie. Přestože doufal ve zvrat poměrů ve Florencii, zvlášť po brzké smrti papeže Bonifáce VIII., a pokoušel se organizovat vnější odpor, změny poměrů se nedočkal a musel zbytek svého života strávit ve vyhnanství na různých místech Itálie. Poslední léta života a smrt Poslední léta svého života, kdy dokončoval Božskou komedii, strávil v Ravenně. Tady s ním žili oba synové, kteří se již mezitím usadili ve Veroně a vybudovali si tu existenci, a dcera. Ti ho také ošetřovali v posledních dnech života, kdy se zřejmě nakazil malárií. V Ravenně byl také pohřben. Za šest let po Dantově smrti dal kardinál Bertrando del Poggetto, jenž byl tehdy papežským legátem v Lombardii, spálit jeho spis De monarchia jako dílo kacířské a navrhl, aby autorovy kosti byly vyzdviženy z hrobu a rozhozeny do větru; k tomu nakonec nedošlo. Náhrobní pomník byl však zřízen až v roce 1483. V roce 1780 byla nad hrobem postavena kupolovitá kaplička. Dílo Dante se stal nejznámějším protagonistou nového poetického stylu, tzv. dolce stil novo. Jeho tvorbu ovlivnila platonická a idealizovaná láska k dívce jménem Bice de Falco Portinari, kterou ve svých dílech označuje jako Beatrice, a její předčasná smrt. Hledal ideál lidské a božské dokonalosti. Dante byl vynikajícím představitelem počátků renesanční filozofické kultury. Dante, přijímající křesťanská dogmata jako nepostižitelnou a nezvratnou pravdu, postupuje při výkladu vztahu přírodního a božského principu, a to jak ve světě, tak v člověku, vlastní cestou. Přírodu nazývá Dante „uměním Boha“, „dílem božského rozumu“, a to mu umožňuje, že odmítá klást přírodní a božský princip proti sobě, do protikladu tvořícího základ proslulého středověkého traktátu kardinála Lothara O pohrdání světem a nicotnosti člověka. Ranější díla Nový život (La vita nuova) – 1293, vrcholné dílo stilnovismu, sborník básní za řadu let spojen prozaickým komentářem O rodném jazyce (De vulgari eloquentia) – 1304, dříve překládáno jako O řeči lidové, nedokončený traktát psaný latinsky Hostina (Il convivio) – 1307, psáno italsky, nedokončeno, 3 části, vědecko-filosofický traktát, výraz středověkého encyklopedismu O jediné vládě (De monarchia) – 1310, politický traktát, psáno v latině, období počátku vlády Jindřicha Lucemburského, 3 knihy (česky překládáno jako O jediné vládě někdy i jako O světovládě či jinak). Katolická církev zařadila tento spis na Index zakázaných knih. Uveden je ještě ve vydání Indexu z roku 1892, ve vydání z roku 1900 a ve vydáních pozdějších se toto dílo již nenachází. Božská komedie a pozdější díla Božská komedie (Comedia, později La divina commedia) – cca 1306–1320, části Peklo (Inferno), Očistec (Purgatorio) a Ráj (Paradiso)Nejvýznamnější dílo, suma středověku, didakticko-alegorická báseň/epos. Toto rozsáhlé dílo psal Dante pravděpodobně kolem 20 let. Je alegorickým zobrazením lidstva a vesmíru, je plná symbolismu, filozofických a historických narážek. Je básnickým vyjádřením obrazu křesťanského středověku, který vytvořili nejvýznamnější scholastičtí myslitelé Albert Veliký a Tomáš Akvinský. Byla napsána italským (tehdy „lidovým“) jazykem a výrazně přispěla k jeho spisovnému ustálení. Eclogues – 1319 Quaestio de situ aque et terre – 1320 V češtině Letopočet v závorce udává první vydání překladu. Básně lyrické, přel. Jaroslav Vrchlický. Praha: J. Otto 1891 Božská komedie, přel. V. Mikeš. Praha: Academia 2009 Přel. Jaroslav Vrchlický (1879–1882). Brno: Tribun EU 2009 Přel. Karel Vrátný (1929) Přel. O. F. Babler (ve spolupráci s Janem Zahradníčkem,1952). Praha: Odeon 1989 De vulgari eloquentia = O rodném jazyce. Praha: Oikúmené 2004 Nový život. Přel. Jan Vladislav. Praha: ČS 1969 Přel. Jaroslav Vrchlický (1890) O jediné vládě. Praha: Melantrich 1942 Odkazy Poznámky Reference Literatura Indro Montanelli, Dante a jeho doba, Praha, Odeon 1981 POKORNÝ, Jaroslav. Dante. 1. vyd. Praha: Orbis, 1966. 118 s. Ströbinger, R.: Tajemství básníkova hrobu. Deník Lidová demokracie, 21. května 1967. Čtení o Dantovi Alighierim, ed. M. Pokorný, Praha: Institut pro studium literatury, 2016. tematický blok v revue Souvislosti 4/2010 tematický blok v revue Souvislosti 4/2021 Související články Seznam italských spisovatelů Giovanni Boccaccio Gustave Doré Externí odkazy Sborník „Humanismus v období renesance a reformace“, Stať „Božský Dante“, str. 39, PDF Heslo v Stanford Encyclopedia of Philosophy (včetně seznamu literatury) Dílo (lat.) Italští středověcí básníci Katoličtí autoři Postavy Božské komedie (Peklo) Postavy Božské komedie (Očistec) Postavy Božské komedie (Ráj) Narození ve Florencii Úmrtí v Ravenně Narození v roce 1265 Úmrtí v roce 1321 Muži Úmrtí 14. září Zemřelí na malárii Osobnosti na amerických poštovních známkách Italští římští katolíci Italští monarchisté


Herní série Earthbound (originální název Mother) je opředena tajemstvím. Nikdo o ní nic neví a přitom na internetech najdete silnou fandovskou základnu. Dočtete se, že hra je pověstná svým humorem, ale to je asi tak všechno. Druhou úroveň mysterie vytváří pak fakt, že hra to měla mimo Japonsko celkem těžké. První díl hry Mother se ze země vycházejícího slunce nikdy oficiálně nedostal (NES, 1989; GBA verze pak 2003), druhý díl se dostal alespoň do USA, avšak jen jako "Earthbound" bez číslovky (SNES, 1995) a třetí díl je opět jen v Japonsku (GBA, 2006). To je u kultovních her skoro typické. Sice jsou k dispozici emulátory a dokonce i fandovské překlady, ale něco tady prostě nehraje. Nintendo se ale zřejmě rozhodlo posílit svou platformu WiiU tím, že znovuvydá Earthbound, respektive její druhý díl, poprvé také oficiálně v Evropě. Však fandové si to koupí tak jako tak a deset dolarů za takovou hru není špatná cena. Za cenu nulového vývoje tak mohou získat prodejní hit. Sám jsem ale hru koupil prostě proto, že když už za ni zaplatím, donutím se ji hrát. A snad odhalím její kouzlo. Totiž - když jsem kolem roku 2000 emuloval na svém masterPC SNES, hrál jsem spousty japonských RPG. Právě ale Earthbound (přičemž nyní hov 1000 oříme o Mother 2) se mi vyhnul. Vedle her jako Chrono Trigger, Secret of Mana 2 nebo Final Fantasy 6 už prostě nebyl prostor a nálada hrát hru s dětskou grafikou, dětským hrdinou a dětským příběhem. Párkrát jsem se pokusil do hry proniknout, ale nebetyčná primitivnost mi v tom zabránila. Nyní máme rok 2013 a já sám jsem si již od JRPG dostatečně odpočinul natolik, abych je mohl opět vnímat v dobrém smyslu slova. Rozehrál jsem Earthbound a po několika málo hodinách jsem si řekl, že se podělím o zkušenost. Jde o velice letmé dojmy, které se vyslovují k základním kamenům hry. Zatím jsem neodhalil nic super zajímavého, ale už jenom samotný fakt, že mne hraní bavilo, považuji za dostatečně zásadní k tomu, abych se vyjádřil. Jsem celkem zvědavý, zda se později ve svém názoru někam posunu. Hra mne zaujala hned svým intrem, které naznačuje postapokalyptickou budoucnost s působivým hudebním doprovodem. Záhy se přepne ale do herní grafiky, kde pozorujeme bandičku dětí, kterak putuje světem a to jak pěšky, tak na kole nebo v nějakém dopravním prostředku. Grafika hry na první pohled zaujme, jelikož jde o klasický pixelart v kosoúhlém průmětu. To je ve srovnání s ostatními SNESovými RPG celkem nezvyklé a grafiku jsem si začal rychle užívat. Kamenem úrazu jsou samozřejmě postavy. Říká se, že dobrý příběh a vůbec dobrou hru je možné vybudovat pouze tehdy, jsou-li postavy dostatečně zajímavé a uvěřitelné. Říká se, že scénárista by měl nejprve navrhnout charaktery a pak jen budovat příběh podle toho, co by jeho postavy dělaly - nikoliv naopak, že se nalinkuje příběh a do něj se násilně napasují charaktery. Earthbound na to jde celkem od lesa. Hned v počátku hry se nás zeptá, jak pojmenovat hlavní hrdiny, jejich psa, oblíbené jídlo a i oblíbenou věc. Jelikož jsem momentálně pod vlivem Animal Crossingu, byl jsem připravený na to, že úroveň komedie a i vážnosti bude spíše povrchní, nic komplikovaného, jen k pousmání. Asi díky tomu jsem začal i Earthbound brát jinak a lépe. Postavy jsem dle svého vědomí a svědomí pojmenoval tak, aby mi byly co nejbližší. Nasekal jsem tam tedy své jméno, svou ženu, synka, přátele, aniž bych věděl, o jaké charaktery přesně půjde. Beru to jako překvapení, že budu někoho očekávat, ale dočkám se někoho jiného. Jakoby tento element "tvorby postavy" hrál důležitější roli. A skutečně - po slabé hodince hraní jsem objevil útočné kouzlo "3DS", jelikož 3DS je moje nejoblíbenější věc pod sluncem. Jde o milý žert, který ale v kontextu hry nemá žádný význam. Pro mé vcítění do hry se ale stalo důležité prostě to, že jdu navštívit Rache (poslední písmeno mi hra nedovolila vložit, hmm) a sám jsem trochu v očekávání, kdy potkám další postavy. Jistě, to samé by se mohlo stát i s nějakými jinými jmény, ale právě ten můj osobní vklad volby nikoliv jména, ale přisouzené osobnosti, mne pobavil. A jsem opravdu upřímně zvědavý, zda-li mi to vydrží déle. Pustil jsem se tedy do hry. Hned jsem si musel zvyknout na to, že v tomto světě není všechno tak, jako v tom našem, i kdy 1000 ž v podstatě můžeme hovořit o alternativní realitě. Poblíž městečka dopadne jednoho dne meteor a my, jako správný zvídavý kluk, se ho vydáme prozkoumat. A tam se nám zjeví proroctví o nelichotivé budoucnosti, kdy nás včelka Buzz-Buzz vyzve k tomu, abychom zastavili ohavného Giygase nyní, jelikož v budoucnosti již bude příliš silný a nezastavitelný. Vtipné je, že Buzz-Buzz je jako všemocný válečník zabit naší matkou, která ho má za otravnou mouchu. V podobném duchu se nese i počátek hry. Zápletka a dialogy jsou v zásadě primitivní, ale skoro vždy je přítomná nějaká nepříliš čekaná pointa. A opět - nejde o něco, co by vás vyzulo z ponožek, ale usmějete se. Všudypřítomnost narážek je opravdu hlavním důvodem, proč hru hrát. Sledujete život v malém městečku a rychle si zvyknete na to, že vaše matka vás bez větších protestů pustí z domu na zkušenou nebo že váš otec s vámi komunikuje výhradně přes telefon a pravidelně posílá peníze na účet (zřejmě alimenty). Brzy vám přestane být divné i to, že musíme bojovat proti skupince slimáků menších, než jeden pixel. Earthbound si často tropí šprým nejen ze sebe samotné, ale i z jiných JRPG a to obvykle nepřímo. Všimnete si určitých detailů v grafice, hudbě nebo animacích. Zde je hudební motiv parodující Final Fantasy, tu je poletující motýlek jako ze Zeldy. Popkulturní reference se ale neomezují jen na herní tématiku, je zde i pár narážek na filmy a podobně. Natolik nejsem ale erudovaný, abych se k tomu v této počáteční fázi hry nějak obšírněji rozepisoval. Zlomový okamžik přišel celkem brzy. Bojujeme proti bossovi a na první pohled není snadné ho dostat na kolena. První boss Frank je samozřejmě velice jednoduchý, ale je to poprvé, co musíme použít léčení a je to poprvé, co je možné během bitky regulerně chcípnout. V tu chvíli jsem se začal více prohrabovat tabulkami a čísílky. Earthbound je typické JRPG, co se jaderných herních mechanismů týče. To bych za normálních okolností kritizoval, leč i tradiční prvky lze zpracovat tak, že je vnímám pozitivně. Předně - souboje NEJSOU náhodné. Nepřátele vidíme na obrazovce, můžeme jim do jisté míry utíkat či se jim vyhnout. Důležité je, že nepřátelé na nás reagují - pokud máme už příliš vysokou úroveň postavy, začnou od nás prchat, jen co nás spatří. Příliš jednoduché bitky dokonce hra přeskakuje a tak se dostáváme do kolotoče grindu, který odsýpá tak rychle, že si ho ani nevšimnete. To je podle mne velice dobré řešení, které bych uvítal i většiny JRPG. Kdo chce (nebo musí) grindovat, tak může a velice snadno. Kdo nechce, může se rovnou pouštět do bitek s rovnocennými a silnějšími nepřáteli a zkušenosti získat díky své píli a odhodlání. Když jsem porazil Franka a jeho umělé stvoření Frankenbota, dopracoval jsem se k vůbec prvnímu dungeonu. Ten byl na můj vkus příliš prázdný a nebylo v něm moc co dělat. Boss na konci tohoto dungeonu se mi ale zalíbil - chcípnul jsem u něj asi pětkrát, než jsem ho dostal. Tím pádem jsem okusil i hořk 1000 ost ztráty peněz, jelikož to je to hlavní, čím nás hra penalizuje. Dojít z domova k bossovi je rychlý proces, ale peníze jsem si od toho okamžiku nechával hlavně v bankomatu a sám chodil ven jen s nejnutnější zálohou, určenou k nákupu léčivých hamburgerů. Jak poučné! Milá atmosféra, rychlé souboje, ale hlavně netradiční svět a jeho styl promlouvání k hráči skrz množství narážek a vtípků. Vlastně nemám moc pocit, že hraju JRPG, je to spíše adventura, zasazená do příjemně uhozeného světa, kde jsou souboje jakoby bonusem k hratelnosti. Klidně bych si to procházel i jen tak. Nebudu ale tvrdit, že jsem nenarazil na pitomosti většího formátu. Tak nějak jsem se smířil s tím, že hlavní hrdina umí kouzlit a lidem to nepřijde divné. Třeba mne ale překvapilo, že aby mi policisté umožnili vstup do druhého města, odvedli mne do cely předběžného zadržení, kde jsem musel pěti policajtům dokázat, že je svedu porazit - a teprve pak mne pustili dál. Co je moc, to je moc a tohle bylo prostě ujeté. Nikoliv těžké, ale prostě ujeté. A to přesto, že v soubojích fakticky vzato nezabíjíme, ale jen "krotíme" nepřátele. Podobné věci jsou ve hře přítomny relativně často a od hry mne to odrazuje. Možná, že to v devadesátých letech minulého století bylo vtipné. Budu hrát dál? Ano, budu. Ale tak nějak pochybuji, že půjde o nějakou převratnou hru mého života, což nyní vztahuji i v kontextu roku 1995. Zřejmě půjde o ten případ, který ve své době zaujal originalitou, ale od té doby byl titul v principu mnohokrát překonán, takže nečekám opožděnou revoluci. Ale - kdo ví?


text: Střední kvadratická rychlost je rychlost, jakou by musely mít všechny částice ideálního plynu, aby jejich celková kinetická energie byla taková, jaká je ve skutečnosti, tj. když jejich rychlosti jsou různé. Je to statistická veličina. Značení Značka veličiny: vk Jednotka SI: metr za sekundu, zkratka m . s−1 Další jednotky: viz rychlost Výpočet Střední kvadratická rychlost vk je definována vztahem , kde součet pro všechny skupiny částic se stejnými rychlostmi, přičemž je počet částic s rychlostí a je celkový počet částic, tzn. Rychlosti částic úzce souvisejí s teplotou tělesa. S rostoucí teplotou tělesa roste střední kvadratická rychlost částic. Pro plyny platí: , kde k je Boltzmannova konstanta [J/K], T je termodynamická teplota [K], m0 je hmotnost jedné částice v kilogramech. Tu většinou získáme jako podíl molární hmotnosti [g] a Avogadrovy konstanty. Výsledek je ale třeba převést na kilogramy, neboť molární hmotnost se zpravidla zadává v gramech: . Pozoruhodné na tomto vzorci je, že střední kvadratická rychlost závisí jen na teplotě a ne na objemu či tlaku, tzn. je úplně jedno, kolik částic je v dané nádobě. Při dané teplotě mají vždy stejnou střední kvadratickou rychlost. Související články Molekulová fyzika Fyzika částic Fyzikální veličiny Rychlost


Email dej svůj vlastní, heslo si vymysli. Na email potom přijde odkaz pro aktivaci na jejich webu. K čemu přesně je to heslo nevím, ale snad asi bych si ho raději někam zapsal...


Clarkson je kousek.Už se těším.Doufám že to bude brutálně nekorektní.


24. 8. 2009 Fable 2 První díl Fable se ke mně dostal na PC úplnou náhodou a pustil jsem se do něj s vervou. Zaujala mne velice pěkná grafika, stylový design, atraktivní souboje a vývoj postavičky a široké možnosti interakce s okolím, které celkem uvěřitelně reaguje v rámci herních pravidel. Na druhou stranu mne začal časem štvát stereotyp subquestů, neadekvátní reakce na úplně základní činy, silně omezený pohyb v prostoru, přitroublý příběh a vůbec nedokonalost stárnutí NPC v okolí, skoky ve věku hrdiny, spojená obecně s divným plynutím času. Ale jako celek se mi to opravdu líbilo, šlo tam dělat dost roleplaye, což se o mnohých RPG nedá říct ani náhodou. Očekávání od druhého dílu byla vysoká a tak trochu doufám, že se již brzy dočkáme PC verze, protože loadingy na XBOX 360, pominu-li odpornou hučivost tohoto přístroje, dost kazí dojem ze hry. V druhém díle bylo slíbeno stárnutí obyvatelstva, kvalitnější příběh, více interakce a možnost ovlivňovat tok dějin. Nutno uznat, že se to v mnoha ohledech opravdu podařilo na výbornou. Jenže ... hra je strašlivě podobná jedničce. Moc. Dokonce tak nějak nemám pocit, že hraju jinou hru, než spíše datadisk, byť poměrně masivní. Není na první pohled zřejmé, že se "pod kapotou" odehrávají zcela jiné vývojové procesy, protože narážím na ty samé prvky pořád dokola. A co je hloupé, že jsem tak nějak očekával, že se staré prvky přepracují do nové formy a to zásadním způsobem. Nestalo se tak. Chození po mapě je omezené na pevně dané cestičky. Všude možně i nemožně jsou "ukryty" truhly s poklady - válí se skutečně všude bez jakéhokoliv smyslu. Dokola potkáváte generické obchodníky. Okolí na vás reaguje opakováním několika málo hlášek pořád dokola. Souboje jsou udělané naprosto stejně, kouzel také nějak moc nepřibylo a vývojový strom hrdiny velice nápadně připomíná první díl. To jsou přesně ty body, kde bych čekal prudký skok vpřed. Bohužel se nestalo. Fable 2 je hra o symbolech. Nalézání předmětů, ať už v truhlách nebo zakopané v zemi, je čistě symbolické, nesmíme v tom hledat logiku. Člověk to po pár hodinách hraní přijme za své a hraje se mu mnohem lépe. Co na tom, že jsem támhle vykopal čokoládu nebo naučnou knihu na výcvik psů. Co na tom, že na pláži je truhla, okolo které chodí lidi a nikoho nenapadne ji otevřít. Co na tom, že reakce NPC jsou generické, když v zásadě fungují dobře. Když se člověk nesnaží jít příliš do hloubky, tak dostane k dispozici velice zajímavý svět. Na rozdíl od Elder Scrolls, kde je svoboda takřka "reálná" jsme tady více svázáni, ale na druhou stranu je pobíhání po vyhrazených cestičkách pouze symbolem objevování tras a velice brzy začneme používat cestování po mapě, tedy v instantních přesunech. Přiznám se, že mi pocit svobody z Elder Scrolls je bližší, ale Fable 2 také není k zahození. Stručně tři největší boty ve hře: 1) Nejde zemřít. Hra nemá prakticky žádnou obtížnost, po "smrti" se prostě hrdina automaticky postaví na nohy a hraje se dál. WTF? 2) GPS. Vodí nás naprosto přesně a kazí radost z exploringu. Na jednu stranu chápu, že v omezeném prostoru je nějaký ukazatel směru nutný, ale jeho permanentní výskyt je trochu dost uhozený. 3) Hledání pokladů ála pes. V celé hře jsou stovky míst, kde jsou ukryty truhly a další, obvykle zakopané poklady. Krom toho, že bych ve skrývání pokladů očekával větší invenci, určitě bych očekával větší invenci v hledání pokladů. V praxi prostě jdeme po silnici, zaštěká pes a d 1000 ovede nás třicet metrů od silnice k pokladu. Moje osobní inicitiva je nulová, škoda. Fable 2 není úplně klasická hra, její základní mechanismy znemožňují hrát hru "normálně", s plným nasazením. Neznamená to ale, že by hra nebyla zábavná. Pokud jde o prožitky jako takové, tak je toulání po krajině, bitky, blbnutí ve městech a sledování příběhu celkem dobře zvládnuté. Než ale řešit situaci "jak smrt hrdiny ovlivní děj", je hrdina prostě nesmrtelný, nemá omezenou munici do kuše či pistolí, ba dokonce ani manu na kouzlení. Takový nemalý tank bych řekl. Ze hry se tak vytrácí element napětí, jestli další pasáž zvládneme nebo ne. Za celou dobu asi deseti hodin hraní se mi podařilo zemřít celkem dvakrát a to přesto, že jsem si neupgradoval žádné zbraně ani brnění. Přizpůsobení hry těm nejvíce casual vrstvám hráčů je v tomto bodě nesmyslné, je to zbytečnost. Škoda. Ale jak říkám, těžiště hry nelze hledat tady. Je to hlavně pestrost komunikace s okolím a možnost si vylepšovat postavu, co hru činí zábavnou v první řadě. Systém přidělování zkušeností reflektuje vaše oblíbené činnosti a tím pádem se dá krásně ovlivňovat, jestli bude zaměření postavy spíše silové, mrštné nebo magické. Podle učení komunikačních výrazů se rozšiřuje paleta chování. Takže stačí na sebe navléknout správné oblečení, potetovat se, ekvivalentně vyzbrojit a vyrazit do ulic prdět lidem do obličeje. No dobře, to jsem trochu přehnal, ale je to celkem zábava sledovat, jak NPC i nepřátelé opravdu modulárně reagují na vaše chování a vzhled. Dá se to aplikovat i na vašeho psa, se kterým se lidi všelijak baví a časem je možné i komunikační gesta kombinovat s ním. Co je ale naprosto dementní, že hlavní hrdina nemá opět jméno a opět nemluví. Další Gordon Freeman, ovšem ve fantasy hávu. Nerozumím tomu, proč by hrdina nemohl normálně hovořit (když už mluví všechna NPC), případně proč není možné trousit nějaké alespoň gestikulační poznámky během dialogů, proč nemohu být svědkem vývoje osobnosti v hlase a hlavně proč si musím broukat pod vousy sám mimo obrazovku ;). Za související problém považuji fakt, že získávání popularity (i negativní) je neuvěřitelně snadné. Stačí přijít k libovolnému NPC, zobrazit si jeho detaily, kde hned černé na bílém vidíme, co má postava ráda, co nemá a na co jak bude reagovat. Takže pak stačí vybrat jednu dvě položky v menu výraziva a dotyčný nás začne nenávidět, případně si nás bude chtít vzít za životního partnera formou svatby. Nemusím dodávat, že uděláme-li v davu nějaký sexy taneček, máme nápadníků plné hrsti a nestačíme je odhánět. Tohle je asi takový jaderný problém celé hry. Co mi po tom, že pod kapotou běží engine simulující emoce a inteligenci v rychlosti 360 snímků za vteřinu, když přímo hra samotná mi jaksi bere radost z objevování a zkoušení nejrůznějších triků, abych dosáhl svého. (Lákavá) komplexnost pod povrchem je tak naprosto zhacena primitivním výběrem akcí s jednoznačným výsledkem. To je moc velká škoda. Hromady NPC, které na první pohled jakoby žijí vlastním životem s vlastními problémy, se tak proměňují v "insert coin" automaty a celé těžiště hry tak naprosto ztrácí na efektu. Čím dál nad tím přemýšlím, tak Fable 2 by se mělo jmenovat Fable 1.5. Je to masivní upgrade existující hry 1000 , který vylepšuje skoro neviditelným způsobem plejády věcí a zároveň několik věcí kazí. Je zde hromada nových map, ale tak nějak je projdete jednou a byly-li by stejné, asi bych si toho nevšiml. Vnitřní herní principy jsou propracovanější, ale jejich využitelnost je skoro nulová. Na každý klad lze najít nějaký nedostatek. Ten hype byl naprosto zbytečný a souvisí s tím i fakt, že od vydání hry neuplynul ani rok a o hře se prakticky nemluví (přes slušné hodnocení na Gamerankings). Abych nebyl špatně pochopen - Fable 2 je zábavná a dobrá hra, jenom je příliš podobná prvnímu dílu a to přesto, že dokážu vyjmenovat desítky nových prvků, které jsou bohužel v praxi nevyužitelné či nevyužité. Těch deset hodin mne zatím v podstatě bavilo, i když jsem si dobrou polovinu doby ťukal na čelo, co je tam za kraviny. Na druhou stranu je směr, kterým se Fable 2 vydalo poměrně neokoukaný, takže jako alternativa ke Gothicu či Elder Scrolls je to zajímavá volba. Neříkám, že nejlepší, ale rozhodně zajímavá. Ale nechme toho fňukání, svým způsobem bych mohl říct, že je hra specifická, sofistikovaná a prostě svoje. Pamatuji, že když jsem rozehrál první díl, tak byly ve mně také dost smíšené pocity "to nemůžete myslet vážně", ale nakonec jsem umlčel hardcore har(d)covníka v sobě a oddat se spíše zamýšlenému prožitku od autorů, nehledat tam to, co tam není a ani nemělo být. Znáte ten pocit, když se druhý díl hry tak moc snaží odstranit nedostatky prvního dílu, aby se pak z těchto opravených nedostatků stalo téma celé hry? Podobně se cítím u Fable 2. Totiž určitě jste v životě narazili na hry, kde byl/nebyl nějaký sex, případně milostné hrátky, aférky - prostě "neslušné věci, které papež nikdy nedovolil". Už v prvním Fable vyráželo kritikům dech, že je možné souložit a dělat svatby. No dobře. V díle druhém je možné mít registrované partnertsví a krom psa vychovávat i děti (nemáte-li kondom samozřejmě). Na první pohled to zní pěkně, pobíhat s těhotnou kuželkou po dungeonech, proč ne? Vadí mi ale, že možnosti páření se a následné socializace páru jsou strašně tlačeny do popředí a přitom naprosto neprávem. V každém informačním okně libovolné NPC vidíme přesně ten bod, kdy se do nás NPC zamiluje a kdy je možný sňatek. Předměty, které neslouží jako zbraně, jsou z převážné většiny dárky, které slouží ke zvýšení šance ku páření. Základní emoční sady jsou v zásadě tři - obecné sociální, nenávistné a pak flirtující - nejvíce propracované jsou samozřejmě poslední jmenované. Já oceňuji možnost se ve hře (více méně) plně seberealizovat, ale na začátek by mi stačilo, abych mohl chodit v lesíku mezi stromky. To vše souvisí i s tím, že typické NPC jsou doslova splachovací a nemají zas nějak moc dobrou paměť. Mnohé činy, které bych z osobního morálního 8f hlediska označil minimálně za "pochybné", jsou zde ohodnoceny kladně a naopak. Vůbec celá ta snaha o "nečernobílý svět" nakonec vyj 1000 de vniveč, protože na jednu vaši akci jsou vždy jen dvě možné reakce, náklonnost nebo nenávist, takže suma sumárum to je černobílé, jako prase. Stejně, jako vynucení morálních standardů (jíst maso = zlo), místo reputace u jednotlivých kast NPC a tak dále. Schematické až symbolické pojmutí takto komplikované věci je nakonec vyzní skoro primitivně. A hlavně - v praxi to skoro nevyužijete. Škoda. Ale na zábavnost hry to nemá zas tak zásadní vliv, pořád si můžeme zahrát na "Sitha" a vykydlit vše v dohledu ;). Příběh hry je po vzoru prvního dílu a současných NPC opět naivní jak ranní rosa, takže nemá moc smysl se jím zabývat. Nelineární pojmutí celé hry platí i pro příběh, ale jako vždy není možné dělat opravdu co chceme, takže jsme svázáni. Oproti tomu vedlejší úkoly již poskytují dost svobody, jenže se zase opakují, takže po chvíli se to zvrhne v hraní miniher za účelem výdělku neuvěřitelných sum peněz za sekání dříví. Kde ale hra opravdu exceluje je náplň jednotlivých misí. Mix soubojů, kouzel a sociálního chování je dobře využit, dungeony jsou nacpané zajímavými příšerami a systémy, tak motivace ke hraní je opravdu velká. Díky tomu, že je vývoj postavy v zásadě jednoduchý, je možné jednotlivé specializace od sebe značně odlišit a tak zásadně ovlivnit bitky, které jsou celkem zábavné. Nejvíce na nich kazí dojem výše zmíněný fakt, že není možné zemřít, takže nejde zrovna o adrenalin. Ale kombinace "meč, magie, puška" funguje dobře a magicky vylepšené zbraně dělají slušnou paseku. Ale nejde jenom o souboje. Přímo v rámci hlavní dějové linie se musíme učit hromady nových triků a přesvědčovat mírumilovné obyvatele, aby udělaly něco nechutného nebo jim v tom zabránit. Celkem mne potěšila mise s falešným sváděním, abych pak dotyčnému zlomil srdce. Jenže se zase vrátím k faktu, že samotné svádění je dětsky primitvní - výběr jedné ikonky z menu. Naštěstí je takových misí menšina. Technické zpracování je na slušné úrovni, sice doskakuje grafika, ale dá se na to dobře koukat. Pestrost palety je možná trochu přepálená, působí možná trochu kýčovitě, ale celkem se mi to líbí. Design postaviček bych přepracoval, nemám pocit, že hraju druhý díl na o generaci mladší konzoli. Detaily si člověk ale přestane vnímat, jako celek je hra uhlazená a stylová. Hudební a zvukový doprovod je rovněž zvládnutý kvalitně. Co tedy hře z technického hlediska nejvíce ubírá na kráse, jsou všudypřítomné a nepříjemně dlouhé loadingy, i když občas jsou kusy krajiny celkem velké. Suma sumárum - Fable 2 je hrou plnou gimmicků, pozlátek, simplifikovaných prvků a nedotažených gest. Je to zábava hrát, i když je to sprostá kopie jedničky, ale vzhledem k cíli Petera Molyneuxe nelze než konstatovat "snad příště". Snad to bude Fable 1.9, který udělá uvěřitelně žijící svět a dovolí nám oscilovat mezi více, než dvěma stranami. Dal bych 7/10. 10 komentářů: souhlasim :) na minule vanoce jsem dostal oba dva dily a prvne si zahral 2 a pak jednicku a musim rict ze jednicka me bavila vice a dokonce mi prisla v mnohych vecech lepsi, propracovanejsi, vim ze jsem se nekolikrat pristihnul ze jsem rikal ze tohle je proste lepsi nez ve 2. Grafika neni vse heheOdpovědětVymazat - Camling24. srpna 2009 18:59 Ha, nejsem jediný kdo se k Fable II dostal až teď :)OdpovědětVymazat Jedničku jsem nehrál a na dvojku bylo celkem dost rozporuplných reakcí, váhal jsem jestli koupit právě kvůli té svázanosti, primitivním klikacím mezihrám, absenci výzvy... Pak mi ale bylo doporučeno moc nepřemýšlet a hraní si užít. Sedl jsem si k tomu teda bez n 1000 ějakého očekávání a musím říct že se královsky bavím :) U GPS jsem naštěstí poměrně rychle našel vypínač, na to že má někdo truhlu s volně loženým pokladem v maringotce kašlu a díky snadnému získávání popularity mi aspoň usmiřování manželky po měsíční nepřítomnosti netrvá taky měsíc :) Ano, němota hlavního hrdiny mi pije krev, to se musí uznat, taky je mi líto že ženský se sice dají balit snadno ale zrovna ty co zadávají questy ne (měl jsem zálusk na sochařku). Podařilo se mi (alespoň zatím) minout i tu pověstnou jednoduchost soubojů - jelikož jsem o ní věděl, bojuju záměrně tak nějak na efekt, aby mi souboje přišly "cool" (přímo do středu nepřátel, útok kryt a bum - palba z bezprostřední blízkosti, to jsem ale machr :)) a mezi těma opičkama mi občas nepřátelé i zavaří. Moc mě potěšil humor v rozhovorech a krásných popiscích předmětů. Do humoru počítám i to rozdělení jídla na maso=zlo a tofu=dobro, vždyť přece když si hraju na andílka nemůžu chtít aby kvůli mojí sváče umřela kravička? Stačí že zabíjím mrkvičky :) (na druhou stranu ale nechápu posedlost prdy a krkáním, to si mohli odpustit...) Fable pro mě nejvíc charakterizuje slovo "příjemný" - takhle milou a pohodovou věc už jsem dlouho nehrál - ještě se mi u ní totiž nepodařilo ani jednou nadávat (od toho mám Street Fightera..) U Fable 2 je potreba opravdu trochu pristoupit na hru vyvojaru.OdpovědětVymazat Ja se bavil kralovsky a i pritelkyne mi koukala dost casto a dlouho pres rameno jak hraju, coz se stava jinak velice zridka :) Pri pripluti na ostrov tou prokletou lodi a to hledani zasitych pokladu (pes tady pomuze tak ve 20% nejjednodussich) jsem si pripadal jako ve filmu Ukradena vducholod, proste, takove klukovske dobrodruzstvi o kterem kazdy z nas v detstvi snil. Aglicky a ne-vubec-hloupy humor je ve hre vsudypritomny a pobavil me opravdu mockrat, viz treba lapalie s knihou Necronomikon v rukach tech spravne trefenych bratri. Nebo ta vesnice jako vystrizena ze Sleepy Hollow. A vubec takovych odkazu na pribehy, myty a pohadky a podobne zalezitosti je tam spousta. Za me urcite 8+, protoze i kdyz ma urcite chybky (tuzsi obtiznost s moznosti zemrit bych take uvital), prisla mi o dost propracovanejsi, nez vetsina soucasnych her. Navic je pekne stylizovana a vubec takova mile jina. Kez by bylo vice takovych(povzdech). Hluk a loadingy jdou eliminovat instalací na HDD. GPS jde absolutně vypnout."Nespokojený hráč" by měl být tedy napřed nespokojený sám se sebou a až pak se hrou. ;)OdpovědětVymazat Jediný v čem souhlasím je jednoduchost, ale ta hra je jedna velká jízda a umírání by jen kazilo zážitek ze hraní, je to přeci hra na hrdiny a hrdinové neumírají. :) Grafika je nádherná,zvlášť jakkýkoliv pohled na západ slunce, u toho bych dokázal strávit dlouhou dobu. :) Příběh je podle mě parádní, taková hezká, dospělejší pohádka. Tam bych nic neměnil. (Možná, jen změnit styl a tempo cut-scén s vlastními kamerami.) Zvláště se mi líbí že hra dokáže vyvolat částečně emoce /spoiler opravdu mi bylo toho psa na konci líto :) spoiler\ Za mě je to nejlepší hra na X360, už jsem ji dohrál dvakrát. (Jednou podle uvážení, a podruhé za čistokrevné zlo.) A i podruhé jsem se náramně bavil. Už se těším na potřetí, čistokrevné dobro.... a pak? Čekání na Fable III. :) MiniTroll :Internet je malý, co ? :) Targu: Nespokojený hráč má XBOX, kde eliminace hluku není možná, protože ta kráva řve jak prase pořád. Jde o jednu z prvních verzí Xka, takže ani instalace nepomáhá - samotná mechanika celkem řve, ale prostě "to jinak nejde".OdpovědětVymazat GPS jde vypnout, ale jak jsem psal - pak se není možné v levelu vyznat, neboť vymezené cestičky jsou udělané dost nepřehledně a volná chůze skrz lesíky se ve většině případů nekoná. Takže buď budu kibicovat na přitroublý leveldesign nebo na GPS. A co si budeme namlouvat, hraní s GPS prostě je pohodlnější... jenom se ztrácí radost z exploringu. tou instalaci prave eliminujes ten zvuk mechaniky i loadingy (ja osobne si u hry nejakych delsich loadingu nikdy nevsiml). kazdopadne k tematu - fable 2 by bylo naprosto skvely RPG, kdyby bylo tezsi. system vylepsovani postavy a kouzel se mi moc libi, jenze k cemu to vsechno je kdyz jde hra projit s prstem v nose se zakladnim mecem. nevyuzitej potencial bych rekl.OdpovědětVymazat - Efreeti25. srpna 2009 19:00 Jedna z mala(mozna jedina) hra, kterou jako vlastnik PS3 zavidim. Jednicku sem hral na PC a 1000 pripadala mi super. Tajne doufam, ze dvojka na PS3 jednou vyjde(kazdopadne by odpadly problemy se zvuky mechaniky :)OdpovědětVymazat Dave de Sade - Stačí lokaci projít jednou, dvakrát a GPS můžeš zahodit. :) A po instalaci, se mechanika přestane točit. Takže to pomůže dost. (Mám předposlední revizi, a s instalací paráda!)OdpovědětVymazat Efreeti - Fable nebude na PS3 nikdy, za to bych dal ruku do ohně. ;) (Hru vlastní Microsoft, a Xbox je Microsoftí dílko) MBR: Furt mi to řve naprosto neúprosně, mnohem víc, než PS3 60 GB v plné palbě. Prostě je to tak, nezlobte se, ale je to starý Xko z první vlny, který zázrakem nechcíplo ;).OdpovědětVymazat Jinak jsi to myslím dobře shrnul ;). Kdyz uz se tady rozvinula offtopic debata o revu, musim rici, ze moje 40 gb huci po hodine hrani multaku v Kz2 vic nez kdy dokazal xbox. Ten vetrak se toci jak sileny. Divim, ze , ze se Ps3 jeste nevznesla :) A to ji mam fungl novou, protoze ta bezporuchova masina mi vydrzela pouhych 5 mesicu obcasneho provozu, pak odesla BD mechanika. A tak mam novou. Pri reklamaci meni kus za kus.OdpovědětVymazat


Témata: Zámek, kraj, Světlá nad Sázavou, Sázava, Kanada, iPad, Havlíčkův Brod, radnice, starosta, Vysočina, Důchodci, Investice, Půjčka, Úvěr a půjčka, Vysočina


text: Josef Vondroušek (1. prosince 1904 Brno – 6. prosince 1995 Brno) byl český bankovní úředník a esperantista. Esperantská činnost Josef Vondroušek se v 28 letech stal tajemníkem Klubu esperantistů v Brně, později byl dlouhá léta jeho předsedou. Zasloužil se o pravidelné klubové přednášky, koncerty, kurzy, vydával cyklostylovaný zpravodaj, kterým informoval členy o esperantském hnutí. Pro Letní esperantský tábor v Lančově u Vranovské přehrady napsal učebnici dějin esperanta a esperantské literatury. Sám k literatuře přispěl četnými překlady, převážně humoristického zaměření (Čapkové, Jirotka, Švandrlík, Šmíd). Měl lehký styl v písemném i mluveném projevu, byl vynikající řečník. Stal se čestným členem Světového esperantského svazu v Rotterdamu, Českého esperantského svazu a čestným předsedou Klubu esperantistů v Brně. Dílo Historio kaj biografioj (Historie a stručné biografie, 1977) Historie a spisovatelé (totéž česky, 1984) Historio kaj literaturo de Esperanto (doplněné vydání - 1989) O překládání (nedatovaný rukopis) Historio de Esperantista klubo en Brno (Historie Klubu esperantistů v Brně, nedatovaný rukopis) Překlady nebeletristické Václav Chaloupecký: Karolo la IV-a kaj Bohemio (Karel IV a Čechy, rukopis) Zdenko Křimský: Sociologia esploro de sintenoj al Esperanto (Sociologický průzkum postojů k esperantu, Praha 1981) Překlady beletrie E.F.Burian: Teatraĵo pri Dorota (Hra o Dorotě, brněnské loutkové divadlo Radost zvítězilo tímto esperantským představením na soutěži v Záhřebu) Karel Čapek: Afero Makropulos (Věc Makropulos, rukopis) Karel a Josef Čapek: El vivo de insektoj (Ze života hmyzu, rukopis) Karel Čapek: Naŭ fabeloj (Devatero pohádek - rukopis) Karel Čapek: Italaj leteroj, Anglaj leteroj, Ekskurso en Hispanion (Italské listy, Anglické listy, Výlet do Španěl - rukopis) Karel Čapek: Hordubal, Meteroro, Ordinara vivo (Hordubal, Povětroň, Obyčejný život- rukopis) Karel Čapek: Libro de apokrifoj (Kniha apokryfů, Praha 1970) Karel Čapek: Rakontoj de la unua poŝo kaj Rakontoj de la dua poŝo (Povídky z jedné kapsy a Povídky z druhé kapsy, Praha 1981) Karel Čapek: Milito kontraŭ Salamandroj, (Válka s Mloky, KAVA-PECH, 1994) Karel Čapek: Malgranda antologieto, (Malá čítanka, Praha 1987) Svatopluk Čech: Primoloj (Petrklíče, rukopis) A.P.Cxehxov: Urso (Medvěd, rukopis) Viktor Dyk: Ondro kaj drako (Ondra a drak, Třebíč 1985) Jarmila Hašková: El la notlibro de sankta Petro (Z deníku sv. Petra- rukopis) Václav Havel: Aŭdienco (Audience, KAVA-PECH 1996, hráno na Světovém kongresu esperanta v Praze roku 1996) Alois Jirásek: Malnovaj ĉeĥaj mitoj (Staré pověsti české, rukopis) Zdeněk Jirotka: Saturnin (Saturnin, rukopis) Propra biografio de Karolo la IV-a (Vlastní životopis Karla IV., KAVA-PECH 1995) František Kožík: Super valoj mateniĝas (Na dolinách svítá - rukopis) Božena Němcová: Princido Bajaja, Punita orgojlo (Princ Bajaj, Potrestaná pýcha, rukopis) Vítězslav Nezval: El mia vivo, (Z mého života, Třebíč 1985) Karel Schulz: Ŝtono kaj doloro (Kámen a bolest, rukopis) Jan Šmíd: Puraj ĝojoj de mia vivo (Čisté radosti mého života - rukopis) Miloslav Švandrlík: Edzinigebla knabino (Dívka na vdávání, rukopis) Miloslav Švandrlík: Marlupo kaj gaja vidvino (Mořský vlk a veselá vdova, rukopis) Miloslav Švandrlík: Zorgoj de kronitaj kapoj (Starosti korunovaných hlav, rukopios) Miloslav Švandrlík: Honestan mastrinon mi serĉas (Hledám počestnou hospodyni, rukopis) Eduard Valenta: Tra la mondo nenial kaj por nenio' (Světem pro nic a za nic, rukopis) Odkazy Reference Externí odkazy Stránka věnovaná dílu Josefa Vondrouška Čeští esperantisté Čeští překladatelé Překladatelé do esperanta Překladatelé z češtiny Narození v roce 1904 Narození 1. prosince Narození v Brně Úmrtí v roce 1995 Úmrtí 6. prosince Úmrtí v Brně Muži


text: Hydrodynamický paradox (hydrodynamické paradoxon) je skutečnost, že pokles tlaku v proudící kapalině je přímo úměrný nárůstu druhé mocniny rychlosti proudění kapaliny, neboli že v užší části trubice, kde kapalina proudí rychleji, je v kapalině menší tlak. Závislost tlaku a rychlosti proudění vychází z Bernoulliho rovnice. Obdobu hydrodynamického paradoxu je u plynů aerodynamický paradox. Opakování Z Bernoulliho rovnice vyplývá, že tlak klesá s rostoucí rychlostí. Při velkém zúžení trubice, kde rychlost kapaliny značně vzroste, může tlak klesnout pod hodnotu atmosférického tlaku. Ve zúženém místě trubice vzniká podtlak, který se projeví tak, že kapalina do manometrické (tlakoměrné) trubice nevystoupí, ale naopak se do ní nasává vzduch. Tento jev se nazývá hydrodynamický paradoxon. Související články Mechanika Mechanika tekutin Hydrostatický paradox Mechanika tekutin Paradoxy


text: Nuda v Brně je česká filmová komedie Vladimíra Morávka natočená v roce 2003. Film získal pět Českých lvů v kategoriích Nejlepší film, režie (Vladimír Morávek), scénář (Jan Budař, Vladimír Morávek), mužský herecký výkon v hlavní roli (Jan Budař) a střih (Jiří Brožek). Děj Mírně retardovaný mladík (Jan Budař) se chystá strávit první noc s dívkou z Brna (Kateřina Holánová). Oba se na to připravují více než pečlivě a po několika zádrhelích se věc podaří. Kromě ústřední dvojice se ve stejnou noc ve stejném domě pokouší o soulož více dvojic. Avšak již ne tak úspěšně... Obsazení Externí odkazy České filmové komedie Filmy z roku 2003 Filmy Vladimíra Morávka Držitelé Českého lva za nejlepší film Filmy s LGBT tématem Filmy odehrávající se v Brně


El Regalo 2014, Vino Izadi Úvod DLE ZEMĚŠPANĚLSKÁ VÍNARIOJAIZADIEL REGALOEL REGALO 2014El Regalo 2014, Vino Izadi Španělsko, Rioja, Izadi - Reserva Víno rubínově zbarvené s plným tělem, vynikající chutí a nádhernou vyvážeností. Pečené jehněčí kotletky, grilovaný hovězí steak, pečené holoubě se zeleným hráškem, pečený bažant na anglické slanině. Vinařství Izadi RIOJA je dubová oblast a všechny pokusy zbavit víno dubu jsou předem odsouzeny k nezdaru. Dub je základem její slávy a příčinou prvního a největšího úspěchu španělského červeného vína a tak kritiky, kteří naznačují, že tato vína jsou pro dnešní více kultivované konzumenty příliš dubová nikdo neposlouchá, protože ve většině vín Rioja by zbylo málo drahocenného, kdyby jim byl dub odejmut. Byli to Francouzi, kteří původně požehnali vína této oblasti svojí neklamnou sladce vanilkovou dubovou identitou. Již v 18. století vzhlíželo několik zdejších osvícených vinařů k Francii, zejména k Bordeaux, aby přibližně srovnatelná s radikálními změnami, ke kterým došlo v oblasti Rioja v letech 1840 až 1860 po invazi fyloxéry, mšice révové, která napadala kořeny révy a zchladila si žáhu tím, že zpustošila francouzské vinice. Značný počet vinařů, většinou z oblasti Bordeaux, ale také z Burgundska, se vzdal naděje, že obnoví vlastní vinice, a odcházel do oblasti Rioja, aby založil nové vinařské statky. Jejich metody výrazně zlepšily kvalitu a styl zdejších vín, zatímco jiní Francouzi, většinou obchodníci z Bordeaux, založili neodkladně lukrativní obchod s vínem, protože zoufale hledali doplnění snižující se produkce vlastních zdevastovaných vinic. Klasické VINAŘSKÉ DISTRIKTY OBLASTI RIOJA - Vinice oblasti Rioja jsou umístěny podél údolí Ebro, mezi lokalitami Haro a Alfaro a po celém jejím zázemí, s polohami roztroušenými kolem mnoha přítoků řeky Ebro, z nichž jeden jménem Oja, dal své jméno celé oblasti. Většina vín Rioja jsou vína červená a jsou to směsky vín nebo hroznů (hlavně Tempranillo a Garnacha) pocházejících ze tří distriktů regionu (Rioja Alte, Rioja Alavesa a Rioja Baja). I když mnohá z nejkvalitnějších vín jsou samostatná vína ze samostatných statků. Viniční usedlost Izadi vznikla v roce 1987 v lokalitě Villabuene de Álava. Byla založena panem Golzano Antónem, podnikatelem v hotelnictví, jehož rodina již po dlouhá léta měla vazby na vinařský sektor v kraji Rioja Alavesa. Několik blízkých přátel podpořilo seňora Antóna v jeho projektu a realizaci vinařství Izadi. Symbolem IZADI je trojúhelník představující území mezi vesnicemi Villabuena de Álava, Santiago a Ábalos, jehož celková rozloha je 178ha. V tomto trojúhelníku vlastní Izadi stovku viničních parcel (70ha), osázených starými viničními keři (věk 45-50 let i více). Parcely jsou orientovány směrem jižním a chráněny specifickým mikroklimatem kraje Rioja Alavesa. Leží v nadmořské výšce 400-500, v některých případech až do 790m. Půda vinohradů je chudá, kamenitá, a proto jsou hektarové výnosy nízké. Drobné hrozny jsou vynikající kvality, což je charakteristické pro tento viniční kraj.


text: Panelstory aneb Jak se rodí sídliště je český barevný film z roku 1979 režisérky Věry Chytilové natočený ve Filmovém studiu Barrandov, premiéru měl 1. prosince 1981. Jedná se o společenskou satiru kritizující stav normalizační společnosti v 70. letech 20. století v Československu. Mimo jiné také šlo o umělecky ztvárněnou reakci na tehdejší výstavbu obřích panelových sídlišť v Praze na Jižním Městě. Děj Ve filmu probíhá několik příběhů lidí z rozestavěného panelového sídliště, skládající mozaiku života mezi panely a paneláky. Obsazení Ocenění Film získal Velkou cenu ex aequo na mezinárodním festivalu autorských filmů San Remo (1980), Cenu Městského národního výboru (Bronislav Poloczek) a Cenu Studia mladých Československého rozhlasu za střih (Jiří Brožek) na festivalu filmové veselohry v Novém Městě nad Metují a Ledňáčka na festivalu českých a slovenských filmů Finále Plzeň (1990). Externí odkazy České hořké filmové komedie Sídliště Filmy z roku 1981 Filmy Věry Chytilové