text: 28. červenec je 209. den roku podle gregoriánského kalendáře (210. v přestupném roce). Do konce roku zbývá 156 dní. Svátek slaví Viktor. Události Česko 1353 – Anna Svídnická, třetí žena Karla IV. je korunována českou královnou. Na německou královnu v Cáchách 9. 2. 1354 a římskou císařovnou společně s Karlem IV. 5. 4. 1355 v Římě. 1420 – Proběhla korunovace Zikmunda Lucemburského za českého krále, i přesto, že byl 14. července poražen v Bitvě na Vítkově. 1848 – V Teplicích se konal sjezd zástupců německého Konstitučního spolku, který se vyslovil pro politické a hospodářské spojení Čech s Německem. 1916 – Plzeňská radnice vyhlásila bezmasé dny. Podle nově vydaného nařízení řezníci nesměli prodávat maso dokonce dva dny v týdnu - ve středu a v pátek. A dokonce i plzeňské restaurace směly v ty dny nabízet jen bezmasé pokrmy. 1926 – Rozhlasový přenos z Olšanského hřbitova při příležitosti 70 let od úmrtí K. Havlíčka Borovského. 1969 – Při železniční nehodě v Bezděčíně zahynulo 23 lidí. 1976 – Největší letecká havárie ČSA na území ČSSR. Letadlo Il-18 na lince Praha–Bratislava, po automatickém vypnutí motoru z důvodu nesprávné pilotáže, spadlo do jezera Zlaté piesky u Bratislavy. Zahynulo 70 cestujících a 6 členů posádky, pouze 3 cestující nehodu přežili. 1999 – Majitel cestovní kanceláře Václav Fischer byl zvolen senátorem v doplňovacích volbách v Praze l. Nepomohla ani kampaň ODS tvrdící, že „populista Fischer rozmařile utrácí své miliony". 2022 – Odstřelen vysílač Topolná. Svět 388 – V bitvě u Aquileje porazil císař Theodosius jiného císaře Magna Maxima 1540 – Anglický král Jindřich VIII. nechal za vlastizradu popravit ministerského předsedu Thomase Cromwella a vzal si za manželku Kateřinu Howardovou. 1656 – Začala dvoudenní bitva u Varšavy, při které švédská vojska porazila polsko-litevskou armádu. 1794 – Popravou Maximiliena Robespierra, Louise de Saint-Just a dalších vůdců jakobínů během Thermidorského převratu byla ukončena Velká francouzská revoluce. 1808 – Mahmut II. se stal osmanským sultánem. 1809 – Během Španělské války za nezávislost proběhla bitva u Talavery. 1821 – Peru vyhlásilo nezávislost na Španělsku. 1914 – Rakousko-Uhersko vyhlásilo válku Srbsku, začala první světová válka. 1915 – Začala devatenáctiletá americká okupace Haiti. 1928 – V Amsterdamu byly zahájeny IX. Letní olympijské hry. 1935 – Poprvé vzlétl bombardovací letoun Boeing B-17 Flying Fortress. 1942 – Josif Stalin vydal rozkaz č. 227, který zakazoval důstojníkům i vojákům ustupovat bez rozkazů vyššího velení. 1945 – Při nárazu bombardéru B-25 Mitchell do mrakodrapu Empire State Building v New Yorku zahynulo 14 lidí. 1976 – Při zemětřesení v čínském Tchang-šanu zahynuly stovky tisíc lidí a dle počtu obětí bylo největším ve 20. století. 1984 – V Los Angeles byly zahájeny XXIII. Letní olympijské hry. Narození Viz též :Kategorie:Narození 28. července — automatický abecedně řazený seznam. Česko 1829 – Ludvík Vorel, poslanec Českého zemského sněmu, starosta Žebráku († 28. května 1900) 1853 – Velebín Urbánek, hudební nakladatel († 26. září 1892) 1859 – Ignát Hořica, novinář a politik († 3. dubna 1902) 1869 Jaroslav Brabec, československý politik († 29. ledna 1930) August Naegle, československý politik německé národnosti († 12. října 1932) 1875 Paul Stadler, sochař († 22. října 1955) Karl Fritscher, československý politik německé národnosti († 10. května 1945) 1878 – Josef Kratochvíl, mineralog, geolog a pedagog († 1. listopadu 1958) 1879 – Inocenc Arnošt Bláha, sociolog, filosof a pedagog († 25. dubna 1960) 1880 – Vlastimil Amort, sochař a legionář († 29. srpna 1950) 1887 – Emil Václav Müller, hudební skladatel († 1954) 1892 – Franz Janowitz, rakouský a český německy píšící básník († 4. listopadu 1917) 1900 – Josef Knap, spisovatel († 13. prosince 1973) 1905 – Vladimír Leraus, divadelní a filmový herec († 29. června 1991) 1908 – Alfons Jindra, skladatel, klarinetista, saxofonista a houslista († 20. prosince 1978) 1909 – Karel Šourek, malíř, typograf, scénograf, výtvarný kritik a historik umění († 29. března 1950) 1912 – Fanoš Mikulecký, skladatel zlidovělých písní († 23. března 1970) 1914 Marta Pavlisová, rychlostní kanoistka († 13. srpna 1953) Josef Pojar, kněz, voják a příslušník výsadku Gummit († 3. srpna 1992) 1922 – Milan Píka, slovenský a český brigádní generál, příslušník RAF († 20. března 2019) 1923 – Josef Charvát, člen československého protikomunistického odboje († 5. listopadu 1949) 1928 Květa Pacovská, malířka, sochařka, ilustrátorka, grafička, typografka († 6. února 2023) Ludvík Středa, spisovatel, básník, novinář († 15. října 2006) 1929 Jehuda Bacon, izraelský malíř českého původu Josef Veselý, katolický kněz, básník, novinář, spisovatel a politický vězeň komunistického režimu († 5. února 2010) 1934 – Ivan Remunda, malíř, grafik a spisovatel († 2014) 1936 – Milan Uhde, spisovatel 1938 – Dušan Uhlíř, historik 1943 – Václav Havlíček, elektrotechnik a rektor ČVUT 1945 – Václav Žák, novinář a politik 1948 Ivan Mašek, pravicový politik a ekonom († 7. ledna 2019) Ivan Matoušek, spisovatel, básník a výtvarník 1954 Marie Gawrecká, historička Michael Kocáb, hudební skladatel, zpěvák, politik David Radok, operní režisér Aleš Drvota, zpěvák († 23. prosince 1987) 1959 – František Černý, hokejista 1960 – Otakáro Schmidt, režisér 1968 – Pavel Brycz, spisovatel 1970 – Galina Miklínová, výtvarnice 1975 – Milan Mikuláštík, výtvarník 1976 – David Škach, zpěvák 1977 – Ladislav Sokolovský, basketbalista 1997 – Jan Macák, youtuber Svět 1165 – Ibn al-Arabí, arabský islámský mystik a filozof († 16. listopadu 1240) 1609 – Judith Leyster, holandská malířka († 10. února 1660) 1674 – Charles Boyle, 4. hrabě z Orrery, britský generál a šlechtic († 28. srpna 1731) 1701 – Giacomo Sellitto, italský skladatel († 20. listopadu 1763) 1724 – Cyprián z Červeného Kláštora, slovenský botanik, lékárník, lékař, alchymista a kamaldulský mnich († 1775) 1768 – Henriette Frölich, německá spisovatelka († 5. dubna 1833) 1804 – Ludwig Feuerbach, německý filozof († 13. září 1872) 1806 – Alexandr Andrejevič Ivanov, ruský malíř († 15. července 1858) 1812 – Józef Ignacy Kraszewski, polský národní buditel, historik, spisovatel († 19. března 1887) 1838 – Jan Matejko, polský malíř († 1. listopadu 1893) 1840 – Edward Drinker Cope, americký anatom a paleontolog († 12. dubna 1897) 1844 – Vincze von Borbás, maďarský botanik († 7. července 1905) 1851 – Theodor Lipps, německý filozof a psycholog († 17. října 1914) 1855 – Joseph Ladue, zlatokop, obchodník a zakladatel města Dawson († 27. června 1901) 1866 – Beatrix Potterová, anglická spisovatelka († 22. prosince 1943) 1874 – Ernst Cassirer, německo-americký novokantovský filosof († 13. dubna 1945) 1878 Guy Warren Ballard, zakladatel Hnutí Já jsem († 29. prosince 1939) Ľudovít Medvecký, československý politik slovenské národnosti († 26. března 1954) 1883 – Angela Hitlerová, sestra Adolfa Hitlera († 30. října 1949) 1887 Marcel Duchamp, francouzský malíř († 2. října 1968) Max Burchartz, německý grafik, typograf a fotograf († 31. ledna 1961) Tecu Katajama, japonský premiér († 30. května 1978) 1892 – Georges Madon, francouzský pilot († 11. listopadu 1924) 1893 – Rued Langgaard, dánský varhaník a hudební skladatel († 10. července 1952) 1900 – Vladimir Filippovič Tribuc, sovětský admirál († 30. srpna 1977) 1902 – Karl Popper, britský filosof rakouského původu († 17. září 1994) 1904 Elyesa Bazna, německý špion, krycí jméno Cicero († 23. prosince 1970) Pavel Alexejevič Čerenkov, ruský fyzik († 6. ledna 1990) Selwyn Lloyd, britský konzervativní politik († 18. května 1978) 1905 – Ashley Montagu, britsko-americký antropolog († 26. listopadu 1999) 1909 Aenne Burdová, vydavatelka módních časopisů († 3. listopadu 2005) Malcolm Lowry, anglický básník a spisovatel († 26. června 1957) 1915 – Charles Hard Townes, americký fyzik, Nobelova cena za fyziku 1964 († 27. ledna 2015) 1922 – Jacques Piccard, švýcarský vědec († 1. listopadu 2008) 1925 Juan Alberto Schiaffino, uruguayský fotbalista († 13. listopadu 2002) Baruch Samuel Blumberg, americký lékař, Nobelova cena za fyziologii a medicínu 1976 († 5. dubna 2011) 1927 – John Ashbery, americký básník a novinář († 3. září 2017) 1929 Jacqueline Kennedyová Onassisová, manželka prezidenta Johna F. Kennedyho († 19. května 1994) Remco Campert, nizozemský básník a spisovatel († 4. července 2022) 1930 – Manfred Bierwisch, německý lingvista 1937 – Francis Veber, francouzský herec, dramatik, scenárista, režisér a producent 1938 Alberto Fujimori, peruánský prezident Luis Aragonés, španělský fotbalista a trenér († 1. února 2014) 1941 Colin Higgins, americký herec, režisér a scenárista († 5. srpna 1988) Riccardo Muti, italský dirigent 1942 – Valdis Birkavs, lotyšský premiér 1943 Richard Wright, britský hudebník a člen skupiny Pink Floyd († 15. září 2008) Mike Bloomfield, americký bluesový kytarista a zpěvák († 15. února 1981) 1945 – Jim Davis, americký kreslíř, autor komiksu Garfield 1949 Simon Kirke, anglický rockový bubeník Steve Peregrin Took, anglický hudebník († 27. října 1980) 1951 – Santiago Calatrava, španělský architekt 1954 Hugo Chávez, venezuelský prezident († 5. března 2013) Steve Morse, americký kytarista, člen skupiny Deep Purple Bruce Abbott, americký herec Lenka Pichlíková, americká herečka 1956 – Luca Barbareschi, italský herec, scenárista, producent a režisér 1958 Terry Fox, sportovec postižený rakovinou kostí, kanadský národní hrdina († 28. června 1981) Mladen Grdović, chorvatský zpěvák a skladatel Christopher Dean, britský krasobruslař, olympijský vítěz 1965 Karsten Thormaehlen, německý fotograf Delfeayo Marsalis, americký pozounista 1970 – Robert Behnken, americký pilot a astronaut 1972 – Alena Antalová, slovenská herečka 1974 Kaori Činen, japonská hráčka go Vitalie Pîrlog, moldavský politik 1977 – Mark Boswell, kanadský atlet 1984 – Zach Parise, americký hokejista 1991 – Lukáš Štetina, slovenský fotbalový obránce 1993 Cher Lloyd, anglická zpěvačka a raperka Harry Kane, anglický fotbalista Úmrtí Viz též :Kategorie:Úmrtí 28. července — automatický abecedně řazený seznam. Česko 1715 – Jakub Kresa, matematik (* 19. července 1648) 1869 – Jan Evangelista Purkyně, fyziolog (*18. prosince 1787) 1887 – Jan Machytka, architekt (* 14. března 1844) 1894 – Gustav Winterholler, vysoký státní úředník, starosta Brna (* 14. dubna 1833) 1897 – Josef Matyáš Trenkwald, česko-rakouský malíř (* 13. března 1824) 1926 – Raimund Fuchs, kanovník litoměřické kapituly (* 11. ledna 1846) 1942 – Augustin Schubert, kněz (*14. května 1902) 1944 – Josef Schinzel, světící biskup olomoucké diecéze (* 15. března 1869) 1945 – Alois Šmolík, konstruktér letadel (* 16. dubna 1897) 1954 – Rudolf Beran, politik (* 28. prosince 1887) 1957 – Géza Szüllő, československý politik maďarské národnosti (* 5. února 1872) 1960 – Arnold Jirásek, lékař (* 3. července 1887) 1967 – Vít Skála, malíř, scénograf a režizér (* 18. ledna 1883) 1974 – Ludwig Blum, česko-izraelský malíř (* 24. července 1891) 1978 – Ferdinand Hajný, fotbalový reprezentant (* 3. února 1899) 1980 – Otakar Kraus, operní pěvec (barytonista) (* 10. prosince 1909) 1985 – Rudolf Mertlík, básník a spisovatel (* 14. května 1913) 1999 Ladislav Novák, malíř a spisovatel (* 4. srpna 1925) Věra Adlová, spisovatelka (* 22. července 1919) 2005 – Jiří Jirouš, klavírista, houslista, dirigent a hudební skladatel (* 4. srpna 1923) 2008 – Milena Lukešová, spisovatelka (* 16. června 1922) 2009 – Josef Lesák, politik a studentský vůdce v roce 1948 (* 21. října 1920) 2010 Jiřina Lukešová, filmová střihačka (* 12. září 1919) Vladimír Forst, literární historik (* 13. července 1921) 2011 – Steva Maršálek, herec (* 11. září 1923) 2015 – Josef Vlček, katolický aktivista, politický vězeň a vydavatel (* 6. června 1920) 2023 – Jana Šulcová, herečka (* 12. února 1947) Svět 450 – Theodosius II., východořímský císař (* 401) 1057 – Viktor II., papež (* 1018) 1128 – Vilém I. Flanderský, flanderský hrabě (* 1101) 1230 – Leopold VI. Babenberský, vévoda štýrský a rakouský (* ? 1176) 1368 – Boleslav II. Malý, svídnicko-javorský kníže z dynastie slezských Piastovců (* 1312) 1655 – Cyrano de Bergerac, francouzský spisovatel (* 6. března 1619) 1719 – Arp Schnitger, německý varhanář (* 2. července 1648) 1741 – Antonio Vivaldi, italský skladatel, houslista a dirigent (* 4. března 1678) 1750 – Johann Sebastian Bach, německý skladatel a varhaník (* 21. března 1685) 1794 Augustin Robespierre, francouzský revoluční politik (* 21. ledna 1763) Jean-Baptiste Fleuriot-Lescot, francouzský revolucionář (* 25. srpna 1761) Maximilien Robespierre, francouzský advokát, poslanec Národního shromáždění, jakobín a představitel jakobínského revolučního a politického Teroru (* 6. května 1758) Louis de Saint-Just, francouzský revolucionář, vojenský vůdce a osobnost Velké francouzské revoluce (* 25. srpna 1767) Georges Couthon, francouzský revoluční politik (* 22. prosince 1755) 1811 – Abraham Abramson, pruský razič mincí (* 1754) 1818 – Gaspard Monge, francouzský přírodovědec a matematik (* 10. května 1746) 1821 – August Friedrich Schweigger, německý přírodovědec (* 8. září 1783) 1832 – Joseph Schreyvogel, rakouský spisovatel (* 27. března 1768) 1835 – Édouard Adolphe Casimir Joseph Mortier, francouzský maršál (* 13. února 1768) 1836 – Nathan Mayer Rothschild, německý bankéř, podnikatel a finančník (* 16. září 1777) 1837 – Joseph Schubert, německý houslista a skladatel (* 20. prosince 1754) 1842 – Clemens Brentano, německý romantický básník (* 8. září 1778) 1844 – Josef Bonaparte, neapolský a španělský král, bratr Napoleona Bonaparte (* 7. ledna 1768) 1849 Karel Albert Sardinský, sardinsko-piemontský král (* 2. října 1798) Gabriel Jean Joseph Molitor, francouzský generál (* 7. března 1770) 1852 – Andrew Jackson Downing, americký zahradní architekt (* 31. října 1815) 1855 – Salomon Mayer Rothschild, vídeňský bankéř z německé rodiny (* 9. září 1774) 1869 – Carl Gustav Carus, německý malíř, lékař, psycholog, fyziolog a botanik (* 3. ledna 1789) 1890 – Maksymilian Fajans, polský litograf a fotograf (* 1825) 1894 – Gustav Winterholler, německý právník (* 14. dubna 1833) 1897 Eduard von Engerth, rakouský malíř (* 13. května 1818 Janko Kersnik, slovinský spisovatel (* 4. září 1852) Josef Matyáš Trenkwald, česko-rakouský malíř (* 13. března 1824) 1898 – Leopold von Dittel, rakouský lékař moravského původu, zakladatel urologie (* 29. května 1815) 1900 – Emerich z Thurn-Taxisu, rakouský generál a šlechtic z rodu Thurn-Taxisů (* 12. dubna 1820) 1902 – Jehan Georges Vibert, francouzský malíř (* 30. září 1840) 1904 – Vjačeslav von Pleve, ruský politik (* 20. dubna 1846) 1928 – Édouard-Henri Avril, francouzský malíř (* 21. května 1849) 1930 – Allvar Gullstrand, švédský oftalmolog, nositel Nobelovy ceny (* 5. června 1862) 1934 – Marie Dresslerová, americká herečka (* 9. listopadu 1868) 1936 – Pedro Poveda Castroverde, španělský světec, mučedník (* 3. prosince 1874) 1938 – Józef Unszlicht, sovětský politik (* 31. prosince 1879) 1942 – William Flinders Petrie, anglický egyptolog (* 3. června 1853) 1944 – Fritz von Scholz, německý generál (* 9. prosince 1896) 1946 – Svatá Alfonsa, indická řeholnice (* 19. srpna 1910) 1951 – Ferdiš Kostka, slovenský lidový keramik (* říjen 1878) 1956 – Walter Andrae, německý archeolog (* 18. února 1875) 1959 – Roald Larsen, norský rychlobruslař (* 2. ledna 1898) 1960 Clyde Kluckhohn, americký kulturní antropolog (* 11. ledna 1905) Ethel Lilian Voynich, britská spisovatelka a hudební skladatelka (* 11. května 1864) 1962 Rudolf Strechaj, ministr spravedlnosti Slovenské republiky (* 25. července 1914) Eddie Costa, americký klavírista (* 14. srpna 1930) 1968 – Otto Hahn, německý chemik, nositel Nobelovy ceny (* 8. března 1879) 1974 – Ludwig Blum, izraelský malíř původem z Moravy (* 24. července 1891) 1980 – Muhammad Rezá Pahlaví, íránský šáh (* 26. října 1919) 1987 – Dmitrij Alexandrovič Bilenkin, ruský spisovatel (* 21. září 1933) 1989 – Joris Ivens, nizozemský režisér (* 18. listopadu 1898) 1992 – Maria Reiterová, německá obchodnice a milenka Adolfa Hitlera (* 23. prosince 1911) 1998 – Zbigniew Herbert, polský básník (* 29. října 1924) 1999 – Trygve Haavelmo, norský ekonom, Nobelova cena 1989 (* 13. prosince 1911) 2002 – Archer John Porter Martin, britský chemik, Nobelova cena za chemii 1952 (* 1. března 1910) 2004 Francis Crick, britský molekulární biolog a fyzik, nositel Nobelovy ceny (* 8. června 1916) Tiziano Terzani, italský novinář a spisovatel (* 14. září 1938) 2006 – David Gemmell, britský spisovatel (* 1. srpna 1948) 2007 Isidore Isou, francouzský spisovatel (* 9. ledna 1925) Theo Altmeyer, německý operní pěvec (* 16. března 1931) 2010 – Antonio Daniloski, německý hráč Counter-Strike (* 10. července 1990) 2011 J. Milton Yinger, americký sociolog (* 6. července 1916) Eric Stein, americký právník a diplomat českého původu (* 1913) 2012 – Amos Degani, izraelský politik (* 23. května 1926) 2013 Ersilio Tonini, italský kněz, arcibiskup Ravenny, kardinál (* 20. července 1914) Rita Reys, nizozemská zpěvačka (* 21. prosince 1924) Eileen Brennanová, americká herečka (* 3. září 1932) 2015 – Edward Natapei, prezident Vanuatu (* 17. července 1954) 2021 – Dusty Hill, americký baskytarista, klávesista a zpěvák (* 19. května 1949) 2023 – Martin Walser, německý spisovatel (* 24. března 1927) Svátky Česko Viktor, Viktorín Alina Inocenc Svatomír Svět Světový den hepatitidy Austrálie – Den stromů Peru – Den nezávislosti Katolický kalendář Svatý Viktor I. – 14. papež katolické církve Pedro Poveda Castroverde Giacomo Ilario Barbal Cosàn Externí odkazy Červencové dny


Nejlepší alternativy Shopify - 5 stavitelů stránek to v roce 2020 zlepší Hledáte komplexní tvůrce webových stránek pro elektronický obchod? Pokud uvažujete Nakupujte, pak jste na dobrém začátku. S více než milion aktivních uživatelů a 600 000 podniků Díky této platformě není divu, že se název stal synonymem pro elektronický obchod. Relativně vysoké ceny a transakční poplatek však mohou mít v ústech špatný vkus. Dokonce i pro průmyslový gigant, jako je Shopify, existují platné alternativy, které mohou poskytnout jinou a možná ještě lepší zkušenost. 1.3 Proč je Wix dobrá alternativa Shopify? 2 Pojď tati 2.3 Proč je GoDaddy dobrá alternativa Shopify? 3.3 Proč je BigCommerce dobrá alternativa Shopify? 4.3 Proč je WooCommerce dobrá alternativa Shopify? 5.3 Proč je Site123 dobrá alternativa Shopify? 6 Kterou Shopify alternativu byste si měli vybrat? S více než 110 miliony zákazníků, Wix je populární mezi uživateli i recenzenty. Nejde jen o skvělý marketing, ale o to, že Wix dosahuje vynikající rovnováhy mezi výkonnými funkcemi a snadným používáním. Poskytuje také mnoho výhodných cenových plánů a nabízí některé možnosti připravené pro elektronický obchod, které vyhovují různým rozpočtům a potřebám. Wix poskytuje 500+ bezplatných krásných šablon, z nichž více než 70 je určených pro internetové obchody Editor Wix je jedním z nejpokročilejších tvůrců webových stránek, s pixel-perfektní drag-and-drop funkce S eCommerce nebo VIP účtem, získáte 75 $ kreditů na reklamu Google stejně jako dvě bezplatné prémiové aplikace Wix poskytuje pokročilé nástroje pro jakýkoli druh webové stránky, což znamená, že vedle svého obchodu můžete provozovat skvělý web nebo blog Wix poplatky žádné další transakční poplatky pokud jde o prodej produktů Protože se nejedná o web zaměřený pouze na elektronický obchod, nastavení obchodu může trvat trochu déle a může být o něco těžší. Wix neposkytuje žádné neomezené možnosti úložiště, a jeho limity zdrojů jsou obecně nižší než všechny ostatní stavitelé na tomto seznamu a většina stavitelů v okolí Téměř veškerá funkčnost Wix je poskytována prostřednictvím aplikací a ne přímo z krabice Proč je Wix dobrá alternativa Shopify? Dvě věci, díky nimž je Wix lepší alternativou než většina ostatních tvůrců webových stránek, jsou jeho masivní knihovna šablon a rozsáhlé přizpůsobení bez nutnosti kódování. Přestože se společnost Wix nezaměřuje pouze na elektronický obchod, poskytuje více šablon obchodů než Shopify zdarma. Vzhledem k působivé rozmanitosti šablon a aplikací, nemluvě o výkonném tvůrci drag-and-drop, můžete změnit vzhled svého obchodu, aniž byste museli vyhazovat spoustu peněz nebo nemuseli kódovat.. Název GoDaddy se stal synonymem registrace domény a dalších služeb souvisejících s hostingem webových stránek. GoCentral je jeho platforma pro tvorbu webových stránek, která slibuje jednoduchý a efektivní způsob, jak web sestavit a hostit velmi levně, a získává obecně pozitivní recenze. Existují čtyři cenové plány s jedinou možností pro internetové obchody. Při používání plánu GoCentral Online Store nejsou účtovány žádné transakční poplatky přímo GoDaddy GoCentral je jedním z nejjednodušších způsobů použití a nejrychlejších způsobů, jak vytvořit svůj web a internetový obchod GoDaddy poskytuje 30denní bezplatná zkušební verze abyste si mohli vyzkoušet všechny funkce, hostit své webové stránky a začít prodávat, než se zavazujete GoDaddy je jedním z předních registrátorů domén a poskytovatelů služeb souvisejících s hostingem, a všechny své produkty můžete spravovat na jednom hlavním panelu GoDaddy má překvapivě dobrý SEO a provede vás nastavením nejdůležitějších aspektů GoDaddy poskytuje některé z nejméně rozsáhlých funkcí elektronického obchodování, bez integrace point-of-sales (POS), základní správy produktů a základní přepravy Existuje jen velmi malá sbírka šablon s velmi omezeným přizpůsobením GoDaddy používá mnoho vzestupných a dalších technik, aby vás donutil koupit produkty, které možná nepotřebujete Proč je GoDaddy dobrá alternativa Shopify? Na rozdíl od některých jiných stavitelů na tomto seznamu než e-commerce, GoDaddy stále dokáže zajistit dostatečnou strukturu a vedení, aby bylo nastavení vašeho obchodu neuvěřitelně snadné. S GoDaddy není nadsázka, že můžete mít svůj web a během několika minut ukládat a provozovat. Navíc je to jedna z nejdostupnějších možností, díky čemuž je skvělou volbou pro ty, kteří mají skromné potřeby. Spolu s Shopify, BigCommerce je jedním z obrů odvětví elektronického obchodování. Hlavním cílem společnosti BigCommerce s platformou elektronického obchodování je poskytovat škálovatelné řešení a zdá se, že to recenzenti oceňují. Kromě tří cenových plánů společnosti BigCommerce může platforma poskytovat také vlastní e-commerce řešení na úrovni podniku. Poplatky za BigCommerce žádné transakční poplatky a poskytuje speciální sazby PayPal Můžeš mít až 600 variant při vytváření produktů, s více ovládacími prvky a prvky Můžete si vytvořit neomezený počet personálních účtů v každém plánu BigCommerce poskytuje neomezené produkty, úložiště a šířka pásma u všech plánů Další nástroje elektronického obchodování společnosti BigCommerce jsou k dispozici ihned po vybalení; nemusíte se spoléhat na aplikace nebo rozšíření BigCommerce limituje částku, kterou můžete ročně dosáhnout v závislosti na vašem plánu BigCommerce neposkytuje „Lite“ verzi, jako je Shopify Spolu s Shopify je BigCommerce jednou z nejdražších možností hostování Proč je BigCommerce dobrá alternativa Shopify? Vzhledem k tomu, že dvě z nejlepších a nejkomplexnějších platforem elektronického obchodování v okolí existují, není co rozlišovat mezi BigCommerce a Shopify. Hlavní výhodou společnosti BigCommerce je však to, že její platforma je mnohem více zaměřena na svou skutečnou nabídku elektronického obchodování než sousední služby, jako je integrace sourcingu produktů a možnosti POS.. Jedním ze způsobů, jak to vidět v akci, je skutečnost, že BigCommerce poskytuje větší svobodu, pokud jde o SEO, téměř dvojnásobek šablon a více variant produktů.. WooCommerce je open-source e-commerce platforma, která byla poprvé vyvinuta některými stejnými lidmi, kteří pracovali na WordPress. Stejně jako její protějšek pro tvorbu webových stránek je nyní nejpoužívanější platformou elektronického obchodu a využívá téměř 30% všech online obchodů. Technicky, WooCommerce je plugin nainstalovaný na WordPress.com nebo na hostovaném WordPress. Obrovský výběr bezplatných, bezplatných a prémiových rozšíření s cílem zlepšit funkčnost vašeho obchodu, téměř bez omezení Standardní WooCommerce je zcela zdarma plugin WooCommerce lze přizpůsobit a rozšířit na obsah vašeho srdce pomocí vlastního kódu Jako rozšíření samotné, WooCommerce lze nainstalovat vedle většiny hlavních šablon WordPress.com nebo třetích stran WordPress Protože WooCommerce je software s otevřeným zdrojovým kódem, můžete rozsáhle přizpůsobit svá metadata, což je skvělá zpráva pro optimalizaci vyhledávacích strojů. Samotný WooCommerce je pouze plugin, který je třeba nainstalovat na web WordPress.com, což znamená, že budete muset být v pořádku s použitím webového editoru WordPress.com a přihlaste se k odběru nejdražšího obchodního plánu Nákup všech rozšíření WooCommerce, které potřebujete pro spuštění plnohodnotného elektronického obchodování, může být velmi drahý Samotný WooCommerce přichází pouze se 14 tématy Storefront, z nichž pouze dvě jsou zdarma Proč je WooCommerce dobrá alternativa Shopify? Možná největším profesionálem společnosti WooCommerce je skutečnost, že jako platforma s otevřeným zdrojovým kódem se neustále rozšiřuje a vyvíjejí se nové funkce.. Máte již na výběr z široké škály rozšíření, která by se měla zlepšit. Schopnost vybrat a vybrat si rozšíření podle svého rozpočtu a potřeb, z bezplatné základny, je také vítanou přestávkou od pevných balíčků systému Shopify.. Název Site123 získal své jméno na základě tříkrokového procesu vytváření webových stránek. Všechno na této platformě by mělo být co nejjednodušší a nejjednodušší pro začátečníky a recenzenti souhlasí s tím, že není potřeba žádná křivka učení. Přes svou jednoduchost, Site123 přichází s pěknou řadou možností stanovení cen (všechny se zobrazí až po přihlášení) a aplikací. Můžete vytvořit web, blog nebo internetový obchod. Existují tři cenové plány připravené pro elektronický obchod a nejlevnější je jeden z nich nejdostupnější plány elektronického obchodování ze všech Platforma Site123 je postavena na zásadách přátelských pro SEO a trvale dosahuje vysoké úrovně v testech SEO Site123 poskytuje bezplatná e-mailová služba s plány Advanced, Professional a Gold Jedním z nejlépe střežených tajemství Site123 je jeho rozsáhlý trh aplikací, což je překvapivě velké ve srovnání s podobnými tvůrci webových stránek Site123 důsledně poskytuje některé z nejlepší technická podpora zákazníků, zejména prostřednictvím živého chatu Nástroj pro tvorbu webových stránek Site123 je poněkud restriktivní a neobsahuje funkci přetahování Ačkoli Site123 je dobrý všestranný, pokud jde o funkce, jeho vlastnosti elektronického obchodování zaostávají, pokud jde o kvalitu a hloubku Site123 omezuje počet objednávek za měsíc na 50 s plánem Advanced a pouze plán Gold umožňuje neomezené objednávky Proč je Site123 dobrá alternativa Shopify? Stejně jako GoDaddy, hlavní výhoda serveru Site123 spočívá v tom, že je to takový rychlý a snadný způsob, jak sestavit a hostit váš web.. Na rozdíl od GoDaddy má však mnohem pokročilejší přizpůsobení a rozšiřitelnost, což mu umožňuje konkurovat na stejné úrovni s platformami jako Wix a Shopify. S bezplatnými šablonami a většinou bezplatnými aplikacemi je to také mnohem levnější varianta. Kterou Shopify alternativu byste si měli vybrat? Zde je stručný přehled nejdůležitějších rozdílů mezi těmito platformami a toho, co je odlišuje. Pokročilé funkce elektronického obchodování zahrnují věci, jako jsou hloubkové kalkulačky daní, pokročilé nástroje pro hlášení, pokročilé zasílání s výpočty cen v reálném čase a složitá pravidla a hloubková integrace POS. Zpravidla také odpovídá za to, jak hluboce fungují funkce, jako jsou slevy a kupóny, integrace třetích stran a další funkce. Nakupujte Wix Pojď tati BigCommerce WooCommerce Site123 Transakční poplatky? Ano Ne Ne Ne Ne Ne Prodejní limity? Ne Ne Ne Ano Ne Ano Pokročilé funkce elektronického obchodu? Ano Ano (prostřednictvím aplikací) Ne Ano Ano Ne Neomezeno, produkty, šířka pásma a úložiště? Ano Neomezený počet produktů a šířka pásma Ne Ano Ano Ne Speciální funkce -Většina sofistikovaných možností POS -Lite verze -Více než 500 šablon zdarma -Jeden z nejlepších tvůrců webových stránek -Nejjednodušší a nejjednodušší stavitel -Vyzkoušejte plán internetového obchodu po dobu 30 dnů -600 možných variant produktu -Neomezená škálovatelnost se všemi plány -Nejobsáhlejší katalog rozšíření -Samotný plugin pro WordPress.com -Nejlevnější cenový plán elektronického obchodování -Zdarma e-mail, šablony a aplikace Nelze popřít skutečnost, že Shopify zůstává z dobrého důvodu největším jménem v elektronickém obchodování. Tato platforma je v zásadě bezkonkurenční, pokud jde o výkonný produktový nákup a integraci POS a expedice. Diskutujeme o tom a další v naší odborné recenzi Shopify . Shopify je však také jednou z nejdražších dostupných možností a má některé nepříjemnosti, jako je transakční poplatek, drahé šablony a aplikace a omezené přizpůsobení produktu. Existuje jeden prostor pro jednu z těchto alternativ, která nabízí lepší a vhodnější řešení pro vaše potřeby. Abychom to shrnuli, jsou to nejzajímavější důvody pro volbu jiné platformy: Pokud chcete více flexibility, pokud jde o vaše webové stránky a do hloubky přizpůsobení, pak jděte na Wix díky 500 + šablonám, výkonnému editoru Wix a obrovskému trhu s aplikacemi. Pokud chcete nejrychlejší a nejjednodušší způsob, jak nastavit a spustit svůj internetový obchod, pak jděte na Pojď tati kvůli své jednoduchosti a bezplatné zkušební verzi elektronického obchodu. Pokud chcete stejné hloubkové funkce elektronického obchodování jako Shopify, ale bez transakčních poplatků a větší kontroly, pak jděte na BigCommerce díky jeho rozsáhlým variantám produktů a neomezené škálovatelnosti. Pokud chcete téměř neomezené možnosti, pokud jde o rozšíření funkčnosti vašeho obchodu přesně podle vašich představ, pak jděte na WooCommerce kvůli jeho téměř 400 rozšíření. Pokud chcete rovnováhu mezi funkcemi a webhostingem přátelským webovým zážitkem, pak jděte na Site123 díky svému třístupňovému tvůrci a trhu aplikací. Pokud to nestačí a chcete, abych vám řekl, co si myslím, že nejlepší alternativou pro Shopify je, pak existuje pouze jedna odpověď. To je pro měWix. Technicky, BigCommerce je nejbližší věc k Shopify; ale oba vás nechají zklamaní, pokud chcete vedle svého internetového obchodu provozovat také působivý web nebo blog. Je těžké myslet na tvůrce webových stránek, který se blíží Wixovi, pokud jde o podrobné funkce pro téměř jakýkoli druh webových stránek. Wix je díky svému rozsáhlému trhu s aplikacemi a rozsáhlé knihovně 500 a více šablon šablon svého druhu.


Při výběru dětského kola bychom se měli řídit několika faktory - správná velikost kola, vybavení kola (brzdy, převody, nosiče, apod.) a jeho hmotnost. VELIKOST KOLA - udává se v palcích (1"=2,54 cm) dle průměru ráfku kola. Nejčastěji se můžeme setkat s velikostmi 12", 16", 20", 24". V naší nabídce jsou i dětská kola velikosti 26". Vhodnou velikost kola zjístíme jednoduše - podle věku a výšky dítěte. Dítě by mělo bez problémů dosáhnout ze sedla na řídítka, nohama na pedály a i na zem. Nejdůležitějším údajem je délka nohou dítěte, tedy vzdálenost země-rozkrok, ta by měla odpovídat výšce sedla od země. Je to nejspolehlivější způsob zjištění velikosti kola, nežli pouze podle věku - dítě ve stejném věku se může lišit fyzickými parametry. 12" dětská kola - většinou vystačí na první 2 roky ježdění. Často jsou vybaveny pevným převodem a torpedem, tedy protisměrnou šlapací brzdou a balančními kolečky. K dispizici většinou bývá přední páková brzda, kterou ale děti méně využívají a spíše brzdí zpětným záběrem pedálů. Toto kolo slouží k prvnímu seznámení dítěte s kolem vůbec, proto by mělo být designově zajímavé, aby děti zaujalo. Pokud předtím dítě jezdilo na odrážedle, v učení se na kole je to pro něj velkou výhodou. 16" dětská kola - mají velice podobné atributy jako kola 12 palcová. Jsou jednorychlostní, brzdí se torpedem nebo přední čelisťovou brzdou a mají opět balanční kolečka. Jsou vhodné pro děti věku 3-6 let. 20" dětská kola - dodáváme buď jednorychlostní, nebo více rychlostní s převody. Mají většinou přední a zadní čelisťovou brzdu, kterou už dítě používá místo torpéda. Při koupi 20 palcového kola je nutno zvážit, zda už je dítě schopné ovládat převody, nebo je pro něj lepší volnoběžka (jednorychlostní kolo). 24" dětská kola - jejich vzhled a jízdní vlastnosti už přípomínají kolo pro dospělé. Jsou vybaveny převody, přední i zadní čelisťovou brzdou, mohou mít i odpruženou vidlici. Děti jsou schopni na těchto kolech ujet i delší trasy. 26" dětská kola - v podstatě je lze považovat za kola pro dospělé, avšak líší se od nich menším rámem a níže posazenými řídítky. Vyrábí se ve dvou provedeních - s dámským a pánským rámem. Hlavní rozdíl je ten, že dámský rám má nižší sklon, aby se slečnám lépe nastupovalo na kolo. HMOTNOST KOLA - odvíjí se především od materiálu, z jakého je kolo vyrobené. Mezi nejčastěji používané materiály patří hliník a ocel. Ocelový rám je sice trochu těžší, ale cenově velice přijatelný oproti hliníkovým rámům, jež jsou dražší. Zde je nutno zvážit, jak často bude dítě kolo využívat a kolik chceme do kola investovat. Na běžnou cykloturistiku, při které dítě ujede několik kilometrů o víkendech nebo během volných chvil, postačí jízdní kolo s ocelovým rámem. Vzhledem k faktu, že ty nejmenší kola vydrží dítěti 1-2 sezóny, často dávají rodiče přednost právě ocelovému rámu. Dražší kola z hliníku či duralu se kupují spíše odrostlejším dětem, které ho více využijí a jejich růst už není tak znatelný. VYBAVENÍ KOLA - ke kolům nabízíme nepřeberné množství doplňků jako jsou dětské helmy na kolo, cyklobrašny, dresy, reflexní vesty a podobně. Co se týče samotného vybavení kola, záleží na Vás, jaké máte požadavky. Některá kola se prodávají s košíčky, nosiči (zadním i předním, který je novinkou), batůžky a podobně. Výhoda dětských kol je ta, že si je můžete upravit o různé doplňky sami dle Vaší fantazie.


STERILNÍ VODA HUM | Zdravotnická technika SZO STERILNÍ VODA HUM STERILNÍ VODA HUM - 1000 ML 175,- Kč(včetně DPH) Objednávací kód: STERIHUM STERILNÍ VODA HUM je naprosto mikrobiologicky čistá a zdravotně nezávadná voda určená pro dýchání. Sterilní vodu doporučujeme používat ke všem koncentrátorům, generátorům kyslíku jako zvlhčující medium při oxygenoterapii. Balení: 1 kus (sterilní voda 1000 ml) 1 392,- Kč ZVLHČOVAČ KROBER včetně kovové NEREZ přípojky pro výrobky Německé firmy KROBER Germany. Tento SET slouží jako náhradní díl ke koncentrátorům kyslíku značky KROBER. Výrobce: KROBER Germany Balení: 1 sada) zvlhčovač KROBER ZVLHČOVAČ EVERFLO, kompletní sada s inhalační maskou a kyslíkovými brýlemi, pro výrobek PHILIPS Respironics. K dlouhodobější nebo častější aplikaci je nezbytně nutné inhalovat ZVLHČENÝ KYSLÍK, proto doporučujeme tento SET dokoupit k novému koncetrátoru O2 EverFLO. Výrobce: PHILIPS Respironics Germany Balení: 1 sada) zvlhčovač EVERFLO


14. 7. 2009 Továrna na hry - 1 Tento krátký seriál o čtyřech dílech má za úkol alespoň rámcově zmapovat moji vlastní tvorbu her, které ale nejsou úplně počítačové. Jde o prenatální začátky, které jsem dělal ve věku přibližně 10-17 let a jelikož půjde hlavně o popisy, nelze vyloučit, že následující texty NEBUDOU zábavné. Píšu to tedy hlavně pro sebe. Blog jsem od začátku zamýšlel, jako úschovnu vlastních myšlenek ohledně gamedesignu, především počítačových her. Většina z těchto myšlenek měla v mé hlavě již delší dobu místo, takže to byla jen otázka času, než jsem je sem přepsal. Při nedávném stěhování jsem však narazil na knihy, které jsem o hrách (resp. s hrami) kdysi dávno psal. To mi došlo, že bych měl blog použít i jako archivaci vlastní paměti a trochu se rozepsat o tom, jak jsem se k tvorbě počítačových her snažil dostat. Byla to cesta poměrně trnitá, ale důležité je, že jsem se podvědomě snažil do deskové hry nacpat prvky ze hry počítačové. Něco mne zkrátka fascinovalo a nemaje počítač, abych hrál předlohu, s 1000 nažil jsem se zážitek zrealizovat vlastní hrou na desce, karetní nebo jinak papírové. Těchto her vzniklo desítky, převážně nehratelné a mnoho z nich jsou nedokončené. Trochu smutné je, že drtivá většina z nich jsou i nenávratně ztracené, což nesvedu vysvětlit. Každopádně bych to viděl přibližně na tři kapitoly. Moje první deskové hry, které vznikly ve spolupráci s Markem Fajfrem. Dále pak moje vlastní hry a gamebooky, některé ve spolupráci s Radimem Strnadem. A na závěr bych chtěl rozepsat svou největší prakticky dokončenou hru - "konkurenci DrD" - s prozaickým názvem "RPG The Great Game" a na to navazující studii "Commando", kterou považuji za nepřekonatelný RPG vývojový systém (a je čistě můj ;). Takže se podíváme přibližně do roku 1990, kdy jsem jel na svůj první skautský tábor, kde jsem se poprvé seznámil s Dračím Doupětem (zatím pasivně) a strašně se mi líbila desetistěnná kostka. Takovou jsem předtím nikdy neviděl, ale když jsem zjistil, že i pomocí jedné desetistěnnky lze určovat percentuelní pravděpodobnost, tak jsem podlehl. Samozřejmě, že jsem věděl, že lze i s klasickou šestistěnnkou lze udělat nějaké ty rozstřely pravděpodobnosti, ale desetistěnnka je mnohem tajemnější a procenta dospělejší, takže tak vznikla asi moje první hra... Kapesní válka Po těch letech si už nejsem jistý, jestli jsem byl autorem jaderné myšlenky já nebo to byla spolupráce, ale vznikla jedna z nejšílenějších her na světě. Hra se odehrávala na čtverečkovaném papíře, kde na nějakém výchozím políčku začínal hráč, který měl za úkol dojít na jiné políčko na herní mapě. V tento okamžik se vzaly kostky a hodilo se "na procenta". Následně se podívalo do masakrálně obsáhlé tabulky, dle které se vygenerovalo, co se vyskytuje od hráče na sever. Další hod určil, co bylo od hráče na východ, dále pak jih a západ. Tyto objekty se pak nakreslily do mapy. Objektů bylo nepřeberné množství. Mohl tam být les, louky, pole, rybník, město... ale také s jistou pravděpodobností hory (neprostupné, hráč to musel obejít) nebo řeka (dtto), dále pak bodované objekty, jako vojenské základny, radary, raketová sila. Hlavně se ale tímto způsobem určoval výskyt nepřítele. Těch byla opět série, každý se svou unikátní značkou pro zákres do mapy. Pěšák, jeep, tank, ale také vrtulník nebo letadlo. Také tam bylo několik výskytů vojenské techniky volně položené, takže je hráč mohl využít pro zrychlený pohyb nebo pohyb přes pěšmo nedostupné oblasti a lepší bojové možnosti. Šel jsem tak daleko, že při obsazení helikoptéry nebo letadla se kostkami neurčoval pouze obsah políček okolo nás (díky většímu dohledu se házelo až na 3 políčka všemi směry, čímž se mapa rychleji vykreslila), ale i nad námi a pod námi. Bylo tedy možné udělat průzkumný let, odkrýt mapu (sestavenou z náhodně vygenerovaných políček) a pak si vzít třeba tank a jít najisto. Jojo, "možnosti" jsou neomezené. Vrcholem hry je samotný proces "války", neboli souboje dvou stran. Měl jsem pro všechny varianty udělané další percentuelní tabulky. Takže byla tabulka "pěšák vs pěšák", "pěšák vs jeep" až po "pěšák vs letadlo". Následovala obdobná série tabulek pro jeep vs zbytek světa, pro tank, vrtulník a letadlo. Hráč měl percentuelně vždy výhodu, takže bylo poměrně těžké zahynout, ale stát se to mohlo. Podle průzkumu terénu tedy bylo nutné vybrat cestu s nejmenší šancí na smrt. Jenže v kompletně náhodném prostředí je skoro nemožné hovořit o "taktice". Představte si takovou hru. Desetiletý chlapec sedí s tužkou u čtverečkovaného papíru, obložený desítkami tabulek a hází dokola kostkou na procenta. Zuřivě zakresluje symboly a pak hází dál zuřivě kostkou a mr 1000 mlá si pod vousy "já jeho ne, on mne ne, já jeho ne, on mne ne, já jeho jo, dobrý, co dál?". Posedlost touto hrou nekončila ale se skautským táborem, vydržel jsem to hrát ještě cestu vlakem domů. Mimochodem "Kapesní válka" se to jmenovalo proto, že se mi to podařilo všechno nacpat do krabičky od sirek (do té větší samo). Naprosté dokonalosti jsem ve hře dosáhl tím, že jsem hrál bez mapy - jen jsem si nahazoval, co jsem potkal a pak to dalším hodem kostkami ničil. Minimalismus. A pak mám mít rád Diablo! _______________ Hra Kapesní válka je tedy mou první, kterou si dokážu zřetelně vybavit a dokážu ji z hlavy zrekonstruovat ;). Další osudy mne ale zavály jinam. V rámci skauta jsem se seznámil s Markem Fajfrem, se kterým jsme udělali plejádu deskových her. Náš postup byl jednoduchý. Vzali jsme sešit A4 se čtverečkovaným papírem, vytrhli vnitřní dvojlist. Následně jsme zalistovali katalogem deskových her Ravensburger, který mi naši přivezli z Německa při první návštěvě západu po pádu totalitního režimu. Neměli samozřejmě prachy na samotné hry nebo hračky, takže mi dovezli katalogy Lega a podobně, abych měl nad čím slintat. Tento katalog, byť obsahoval pouze obrázky krabic, semtam hracích ploch a figurek, společně s německým popisem, se stal výchozím bodem pro inspiraci našich her. Dokázali jsme během jediného odpoledne vymyslet dvě až tři hry. Množství pokreslených papírů a zapisovaných primitivních pravidel začalo překračovat únosnou míru, takže jsme se rozhodli dát tomu nějakou fazonu. Založili jsme tedy herní společnost ME-ME (na základě první slabiky našich skautských přezdívek) a sérii deskových her jsme dali název podle našich oblíbených sušenek od firmy Opavia - "Modrá Stuha". Akorát samozřejmě jsme si to udělali světovější, takže jsme to poangličtili. Podle slovníku to bylo "Blue Band" (dneska bych použil asi spíš "Ribbon"), což znělo dobře, i jako "Modrá Kapela". Každá hra, tedy každý dvojlist, se dvakrát přeložil a na jeho vršek se nakreslila modrá stuha, k tomu pečeť ME-ME, název hry a číslo hry. Dokonce jsme pak sehnali i suprovou krabici se zámečkem, kam jsme si hry schovávali. Těchto her, pokud si pamatuji číslování, vzniklo asi čtyřicet. Vše inspirované jediným katalogem Ravensburger. Vtipné je, že naše hry, inspirované pouze vizuálem, měly mnohdy komplexitu mnohem větší, než inspirativní hry v katalogu. Ale samozřejmě si nebudeme namlouvat, že by naše hry byly nějak zábavné nebo hratelné. Obvykle jsme listovali katalogem, vybrali jsme si nějaký pěkný obrázek krabice, vymysleli jsme, jak se tam bude házet kostkami a hýbat figurkami, pak jsme to hodinu kreslili, hodinu zkoušeli hrát a pak uložili do krabice. Postup jsme za den opakovali několikrát, hlavně o víkendech. Během několika měsíců nás to přestalo bavit, ale občas tam vznikly perly. Pár z nich si vybavuji, tak je tady velice stručně popíšu. (Mimochodem - většina her měla název v angličtině, použiji ale české ekvivalenty, jak jsme hry nazývali). Děti Robina Hooda Toto byla naše první hra. Inspirací byla hra Robin Hood. Každopádně v naší variantě šlo o to, že Robin Hood byl zajat v zámku a jeho děti ho mají za úkol osvobodit. Okolo zámku byly tři lokality, které bylo nutné navštívit, aby pak bylo možné Robina osvobodit. Hrací plocha byla složená z políček ála Člověče nezlob se, takže se házelo kostkami a postupovalo figurkami. Velké množství políček bylo pak speciálních. Mohlo se stát, že byly zatčeny i děti Robina Hooda například ;). Každopádně po oběhnutí všech tří lokací a vyhnutí se strážím stačilo dojít k zámku a tím byl Robin osvobozen. Nevzpomínám si, jestli tam byly n bb0 ějak řešené souboje nebo jestli bylo možné chodit po ploše libovolným směrem. No byla to dobrá ptákovina a Marek to pěkně oilustroval svým nezaměnitelným stylem karikatur. Kočka a myš Tato hra byla zajímavá tím, že měla inspiraci v PC hře Tom & Jerry a také v nějaké variantě na hru Mouse Trap - kombinací obojího vznikla naše hra. Překreslili jsme hrací plochu do pohledu z ptačí perspektivy a řádně ji vylepšili. Cílem myšky bylo prošmejdit byt a zbaštit všechny potraviny - ze špajzu, z lednice a ze stolu s nákupní taškou. Kočka v tom pochopitelně brání. Hrací plocha byla vymezena nábytkem, ale také několika zónami, do kterých nesměla vstoupit kočka (z nějakého důvodu byla tato zóna vyznačena kulturistickou činkou, což nějak moc nechápu dodneška) nebo naopak myš (uklízečka). Opět se házelo kostkami, takže byl pohyb trochu nerovnoměrný a nelogický. Ale byli jsme hrdi na ledničku, kde se smělo zůstat maximálně tři kola, jinak kočka či myš umrzli. Nejsem si jistý, jestli jsme vůbec sehráli více, než jednu partii. Zloděj, policajt a občan - běžný den Tohle byl můj pokus o hru, která by se dneska dala přirovnat k prvnímu GTA. Nakreslil jsem na papír mapu města, vyznačil silnice a pak vytyčil cíle. Každý hráč (nejméně dva, ale šlo to hrát i v pěti) si vybral jednu roli. Úkolem bylo... no, to vlastně nevím. Je jasné, že policajt měl honit zloděje, ale to je tak všechno. Ale to není tak, že bych si nepamatoval, o čem hra byla. Já jsem zkrátka nic nevymýšlel. Hlavní propracovanou složkou totiž byla jízda v autech. Každý hráč měl jiné auto, s různou rychlostí, akcelerací a schopností zatáčet. Po okraji hrací desky byly rychloměry všech aut. Pomocí desetníku se posouvala rychlost auta podle schopnosti akcelerace nebo brždění a v závislosti na této rychlosti se posouvala figurka po hrací ploše. Před zatáčkami bylo nutné hodně brzdit, ale s tím třeba neměli policisté problém. Naopak zloději měli výrazně vyšší akceleraci a maximální rychlost. Hergot, no něco na tom bylo! ______________________ Už si doopravdy nedokážu vybavit, jaké hry jsme vymysleli. Bylo toho moc. Měli jsme tam tuším hru na zlatokopy, závody formulí, také předělané Člověče nezlob se s bojovými pravidly převzaté z DrD, Šachy s DrD souboji... dumali jsme třeba, jak se hraje hra Activity, která byla v katalogu notně propagována, ale z němčiny jsme nic nepochopili. Také tam byla varianta na hru Cluedo a další. Občas se totiž stalo, že něčí známý disponoval nějakou deskovou hrou, například 1000 Monopoly, a ty jsme pak předělávali do Blue Band edice. No byla to náramná sranda. Po určitých neshodách v jádru týmu se firma ME-ME rozpadla, aby se pak časem opět zformovala do nové firmy MAXIGAM. Už si nejsem jistý, čím se lišila naše činnost. Vím jenom, že jsme plánovali novou řadu her "Red Band", ale začali jsme se pomalu věnovat vlastním hrám a to také kvůli tomu, že Marek začal chodit na Gymnázium, takže se naše cesty trochu rozešly morálně i časově. To ale nevadí, semeno herních maniaků bylo zaseto a dodnes se zdravíme "Neuděláme nějakou hru?" ;). Na závěr bych si ale dovolil rozebrat Markovu hru, na které spolupracovalo více lidí. Nejde o nic menšího, než o Cirk. Cirk je hrou o zápasu hrdinů v aréně - Cirku, ve fantasy světě války mezi Isslií a Argonou. Válka dávno skončila, ale popularita Cirku neupadala, naopak se z něj stal organizovaný skoro sport. Myšlenka gladiátorských zápasů, určitého soubojového derivátu z papírových RPG, není sice nijak originální (a ani v roce 1994, kdy hra přibližně vznikla, nebyla), ale dá se s ní dobře pracovat. Na tvorbě hry se podepsalo více lidí. Hlavní je samozřejmě Marek Fajfr, jako autor. Hlavní ilustrace dělal jeho spolužák Jan Dědina. Ilustrace k názvům kapitol jsem dělal já. Není mi zcela jasná role Ondřeje Huty a Matěje Smetany, ale asi do toho kafrali - koneckonců například do zbraní jsem kecal i já. Nemalou roli v tomto projektu sehrál také Radim Strnad, který slepil / svázal k sobě dva sešity a opatřil je bílou obálkou. Největší podíl na fyzické realizaci má ale Mgr. Milan Strnad, který poskytl svému synovi dva sešity a lepidlo ;). Jako vždy, i tentokrát Marek pojal tvorbu hry velice volně, takřka z voleje. Nikdy jsme neměli ve zvyku pravidla hry promýšlet nějak dopředu. Stačila nosná kostra a zbytek se dodělal za běhu. Stejně tak Cirk. Nezaměnitelný krasopis je tu a tam doplňován dodatky a doplňky, které vyplynuly po týdnech psaní a prvním testování. Hra vznikala impulzivně a spontánně, hlavním měřítkem kvality byl počet popsaných stránek a jejich grafický vzhled. Při tvorbě bojovníka byl vý 1000 běr ze čtrnácti ras (barbar, elf, goblin, hobit, kroll, ork, permoník, poloskřet, skřet, troll, trpaslík, vlkodlak, zlobr, zombie - inspirace Dračím Doupětem je zjevná - ale tehdy to byl standard, který nenapadl nikoho napadat), ale pravděpodobně kvůli Janu Dědinovi, který byl líný dokreslovat tolik ilustrací, byla dobrá polovina později škrtnuta. Ono to i vyplynulo částečně z pravidel. Na následujících stránkách například není zmíněna jediná zásadní výhoda pro vlkodlaka, je-li ve vlčí formě - naopak je znevýhodněn. Podobně tak zombie. Takže se škrtalo o to snadněji. Kapitola pro boj je typickou ukázkou ladění pravidel po jejich napsání, obsahuje mnoho doplňků perem jiné barvy, výpočty stranou a vůbec je vidět, jak se z počátku jasná vize začala komplikovat. Byly škrtnuty pravidla pro úpravu útočného čísla dle denní doby a prostředí, ukázaly se zbytečné (resp. význam byl leda pro zrušeného vlkodlaka nebo zombii...). Těžko najít typičtější rys veškerých her, které jsme (ať už společně nebo samostatně) vyráběli. To není nějaká kritika nebo posmívání, to je konstatování holého faktu, který mi dneska vyčaruje úsměv na tváři. Ono mezi námi - já tím trpím dodneška ;). Podkapitola zbraní obsahuje celkem 30 základních zbraní, ku kterým jsem pak vlastní invencí rozšířil o dalších dvacet (inspirován právě probíranou látkou v dějepise - Husité a spol.). Mnoho zbraní se lišilo ale minimálně a vyjma rozdělení na tři kategorie dle hmotnosti nebyl důvod si nějak vybírat obšírněji. Také dobrých deset vrhacích a střelných zbraní jsme se dočkali. Není bez zajímavosti, že Marek modifikoval klasický soubojový systém z Dračího Doupěte o obranu samotnou zbraní, na rozdíl od "konkurence", která obranu zakládala pouze na nošené zbroji. V jistém smyslu jde o nadčasovost. Stejně tak začlenění písku, jako neútočné, ale zmatečné zbraně, stojí za zmínku. Síť a bič jakbysmet. Podkapitola zbrojí je už poněkud fádnější. K dispozici jsou tři přilby (malá, větší, velká), tři štíty a původně tři druhy zbrojí. K něm pak Marek připsal další dva druhy, já doplnil dal 1000 í čtyři. Doplňkové vlastností zbraní, jako je pokovování dřevěných bodců, mazání čepelí jedem a nošení zbraní na těle hrdiny uzavírá hlavní kapitolu Cirku. Kapitola Hra popisuje velice stručně základní průběh kola. Poslední kapitola Magie je sotva načata. Zbytek sešitu obsahuje jen prázdné stránky. Na první pohled se zdá, že hra Cirk je nehratelná, ale uvnitř je zakódován osvědčený systém soubojů z Dračího Doupěte, který prostě funguje. Náhodně přiřazená čísla ke zbraním a vůbec všem herním aspektům sice neodpovídají logice, ale v zásadě mohou fungovat. Největší přínos je tedy v drobnějších inovacích a v atmosféře pojetí celé hry. Sám osobně jsem však nikdy nesehrál ani partii. Pochybuji, že by se Marek odhodlal k nějakým větším tažením, o čemž svědčí jeho škrty a doplňky. Přesto je Cirk hodnotnou relikvií v mé knihovničce (ani nevím, proč skončila u mne - asi jsem dělal ilustrace a vytuhlo to). Tím asi končí krátký souhrn prenatálního období, kdy kvantita převažovala kvalitu. V dalších projektech jsem se více osamostatnil a začaly se projevovat moje grafomanské sklony, které měly vrchol mnohem později. Ale první gamebooky (parodie na Lone Wolfa), posedlost Dračím Doupětem (i když tu už jsem shrnul dříve a nemá přímou souvislost s vlastní tvorbou), touha po hraní počítačových her a jejich "remaky" do papírové formy (co takto Commander Keen? Nebo Alien Legacy? Dungeon Master?). A pak samozřejmě modifikované projekty typu Bastl, Ghostbusters, Space Hulk, Doom, Lego Necromunda - i o tom spísnu druhou kapitolu - snad již brzy. 8 komentářů: - Anonymní14. července 2009 16:28 Na homemade RPG systém se nedá říct nic jiného než respect. Btw, ten hořící nápis Cirk mi vizuelně něco hodně silně připomíná. :D delosombresOdpovědětVymazat Diablo vyšlo pár let po Cirku, jestli narážíš na tohle ;).OdpovědětVymazat Každopádně se později rozepíšu o svých RPG systémech. Je mi jasné, že jsou naprosto nepoužitelné, ale ten proces vývoje je k nezaplacení ;). - Anonymní14. července 2009 18:07 Jako ale ten goblin je drsnej. Vypadá jak prosokrokodýl. :D deloOdpovědětVymazat - Anonymní14. července 2009 18:08 *praso*OdpovědětVymazat - Efreeti14. července 2009 21:55 Ou jéé...Lone Wolf, Doom Trooper, Magic, DrD, Stin Mece, ShadowRun ... vzpominky.OdpovědětVymazat Lone Wolf...precist, prozit, zahodit Doom Trooper...nevyvazena karetni hra jejimz cilem je vytahnout z lidi co nejvic penez Magic ...vyvazena karetni hra jejimz cilem je vytahnout z lidi co nejvic penez DrD...ceska kopie D&D, ktera se stala ve zdejsich koncinach legendou. Mela v mem pripade delsi zivotnost nez vsechny ostatni. Dodnes vzpominam temer se slzou v oku. Stin Mece...pokus o totalni prepracovani DrD, ktery ztroskotal predevsim na prilis komplikovanych a pocetne narocnych pravidlech. ShadowRun...hra s uzasne zpracovanou knihou pravidel. Skvela pravidla lehce aplikovatelna na temer jakekoliv situace. Svet bez hranic s nezvladnutou problematikou hackingu a deckingu. - Anonymní14. července 2009 22:47 Ivan-tak nejsem sám, kdo na těhle fenoménech vyrůstal? BTW-Shadowrun, první na dlouho poslední nakouknutí do světa západních, ozkoušených, zaběhaných a příručkami obsypaných rpg. Má to šmrnc i dnes, doporučuju.OdpovědětVymazat Ivan: Nahoře na blogu je políčko pro vyhledávání. Jak jsem nedávno zjistil (ostuda), tak neslouží k vyhledávání blogů, ale k vyhledávání na aktivním blogu. Zadej si tam "Shadowrun" a uvidíš ;).OdpovědětVymazat Efreeti: Jojo, krutodoba. O Stínu Meče budu psát ještě extra ;). Magic byl super náhodou, ale dneska už na to nemám náladu. I když je dost levnej ;). - Anonymní15. července 2009 16:56 Ahoj Dave... když jsi mě oslovil, že bychom napsali něco jako paměti, tak mi hlavně přišlo, že to nikoho nebude zajímat, protože to byla především situační a velice inside komedie... Teď vidím, že to lidem stálo dokonce za komentář... ech... dělejte něco pořádnýho!!!:))) co třeba nějakou... "hru"?:)OdpovědětVymazat Mimochodem: napsals to hezky... lépe bych to nesvedl... zdraví Tě druhá polovina Me-Me!


source: wikipedia

text: Tomáš Pumpr (2. října 1906 Dolní Slověnice – 10. září 1972 Praha) byl právník, překladatel a esperantista. Dílo Poŝatlaso – Kapesní atlas světa Překlady Bukedo el la naciaj mitoj (Kytice (sbírka)) – Karel Jaromír Erben Bapto de caro Vladimír (Křest svatého Vladimíra) – Karel Havlíček Borovský Reĝo Lávra (Král Lávra) – Karel Havlíček Borovský Sileziaj kantoj (Slezské písně) – Petr Bezruč Majo (Máj) – Karel Hynek Mácha Vendita Fianĉino (Prodaná nevěsta) – libreto k opeře Bedřicha Smetany Najado (Rusalka) – libreto k opeře En la puto (V studni) – libreto k opeře Sekreto (Tajemství) – libreto k opeře Externí odkazy Čeští překladatelé Čeští esperantisté Překladatelé z češtiny Překladatelé do esperanta Narození 2. října Narození v roce 1906 Narození v Lišově Úmrtí 10. září Úmrtí v roce 1972 Úmrtí v Praze Muži Akademie esperanta


Je to historka opravdu jak z Excaliburu. Když jsem posledně psal o používání Game Boye v jednadvacátém století, říkal jsem si, že by bylo fajn, kdybych R-Type dohrál. Zároveň jsem ale měl potíž v pekelném čtvrtém levelu, který jsem ne a ne nemohl dokončit. Takže jsem spíš počítal s tím, že jednoho dne to prostě vzdám. Jenže - ta hra mne nechtěla prostě pustit! Pokaždé jsem se dostal o píď dopředu, pokaždé jsem si zapamatoval pohyb bosse o sekundu déle a tím se mi poskládal obrázek o ideálním průchodu. První level. Kritické místo je v polovině levelu. Je potřeba prolétnout úzkým místem, za kterým se vyrojí asi deset nepřátel. Ta 1000 dy jsem vychytal taktiku, že se až do průletu úzkým místem držím v krajní poloze nahoře nebo dole - a follow logika nepřátel se mi nakupí v jednom rohu. Pak rychle prolétnout a zlikvidovat co se dá. Následuje průlet kruhem nepřátel, který nejde zlikvidovat. Tam to chce jenom trochu hbitější reakce, jelikož obraz neustále scrolluje a kruh nepřátel kolem nás občas vystřelí. Finální boss je snadný, stačí mu tam poslat včelku a pak čekat v rohu obrazovky. Druhý level není o moc komplikovanější, jelikož tou dobou už máme včelku vylepšenou o nějaké ty boční střely. Nejnepříjemnější jsou jistě malé meteority, které se obtížně trefují, ale dá se jim snadno uhnout. Se základní výbavou je možné level projít, ale dost nepříjemné, že velcí brouci, co na nás lezou zvrchu i ze spodu vydrží opravdu hodně zásahů. Před finálním bossem na nás zaútočí had, kterého nejde zničit. Finální boss je opět snadný - stačí mu tam poslat včelku a uklidit se do levého dolního rohu. Pozici je potřeba vychytat tak, abychom v onom místečku byli co nejblíže bossovi a tím pádem se automaticky vyhnout občasnému výstřelu. Odhalil jsem, že pro maximalizaci bodového zisku se vyplatí střílet "naprázdno", jelikož i když bosse samotného ničí včelka, tak střelba s ní občas trefí kolem letícího hada, což se počítá. Třetí level je velice krátká a má svoje kouzlo. Úvodní nálet na nepřátelskou raketu trochu zadýchal stařičký hardware, ale po zlikvidování první vlny je bezpodmínečně nutné sebrat všechny bonusy, zejména plazivou střelu. Bez ní si nedokážu představit, že by šel tento level dohrát (což ostatně platí skoro pro každý level, snad vyjma prvního). Následuje jediné obtížné místo. Dvě trubky, co chrlí oheň. Vydrží každá asi tak 60-100 zásahů, takže se to musí zkrátka vydrtit palcem a moc nepřemýšlet, protože času je málo. Není jiná cesta a scrolling nás prostě zabije. Musel být na mne v metru veselý pohled... Na bosse jsem opět našel taktiku, jak jej zlikvidovat bez výstřelu. Nejprve si včelku přilepím na zadek, pak vylétnu do pravého horního rohu, vypustím včelku a rychle letím dolů a pak do levého dolního rohu. Včelka nás následuje, ale zasekne se o bosse. Stačí počkat pár vteřin a je dokonáno. (Poznámka - v tomto případě se nám včelka nalepí zpátky na zadek, což je ve čtvrté úrovni benefit!) Čtvrtý level je naprosto pekelný. Jde o bludiště, kde dotyk zdi je smrtící, nemluvě o občasných střílejících nepřátelích. Hlavním problémem jsou ale velcí emzáci, širocí skoro jako chodby, kterými prolétáváme. Je nutné si zapamatovat odkud kam který velký emzák přiletí a kam si napozicovat raketku. V celé úrovni jsou dvě kritická místa - jedna před půlkou a druhá za půlkou levelu (tedy po checkpointu, naštěstí). V těchto kritických místech prostě není možnost se velkým emzákům vyhnout a jediné, co je možné udělat, je napasovat se do chodbičky i s emzákem. Tím pádem jsem odhalil velice nepěkně konstruované hitzóny nejen naší raketky, ale i zmíněných emzáků. Zatímco při poloze nahoře nebo dole je možné se emzáků dotknout (dojde ke kolizi grafiky), aniž bychom chcípli, tak při poloze zepředu nebo zezadu stačí být i jen tři pixely od emzáka a jsme mrtví. Na druhou stranu toto odhalení znemaná, že je možné velkou část levelu projet tak, že se nalepím na zeď (dojde k viditelné kolizi) a emzáci se tím pádem vejdou. Finální boss je naprosto pekelný - do minibludiště připomínajícího level z Pac-Mana se vrhnou velcí emzáci a rotují tak, dokud nás nenajdou a nesejmou. Naštěstí jsem celkem rychle našel dvě místa, mezi kterými stačí prostě měnit pozici podle toho, ze které strany emzáci nalétávají. Po dvaceti-třiceti ztracených životech jsem se to naučil dávat celé bez ztráty 1000 květinky. Pátý level je návratem ke klasice, takže spíše otevřené prostory, občas překlenuté užším místem. Tuto úroveň znám zdaleka nejméně, protože v ní funguje hrubá síla. Pokud máte vylepšenou raketku na maximum (a to touto dobou máte), stačí si na zadek nalepit včelku (oni ji tam stejně nejspíš máte, protože celý čtvrtý level je skoro nutné ji mít na zadku) a sem tam ji vyslat - a prostě brutálně všechno vystřílet. Před bossem je pak obrovskou výhodou, máte-li horní "kuličku", která slouží jako štít proti padajícím projektilům (které bohužel nepřidávají body). Samotného šneka lze sejmout s minimem výstřelů, pokud to dobře kombinujete s včelkou. I tak - když jsem tohoto bosse porazil poprvé, dostal jsem jen DVA body, jakože bonus, místo obvyklých pěti tisíc. Myslím, že v tom hraje roli čas, za který bosse pokořím. Šestý level je velice krátký a jednotvárný. Prostředí je holé a na nás nalétávají nepřátele ze všech stran. Moc toho ale nevydrží a nejsou ani rychlí, takže se to vystřílet či ukličkovat s prstem v nose. Výjimkou jsou rotující šmejdi, kteří nejdou sejmout a představují vlastně bosse. Na konci levelu je ideální situace, kdy stačí k bossovi vyslat včelku a dostat ho tím bez jediného výstřelu. To ale pár vteřin trvá - no a boss na nás mezitím pošle tři rotující nesejmutelné šmejdy. Ti opakují kruhový pohyb po obrazovce, až se zdánlivě může zdát, že není zde bezpečného místa, nemluvě o možnosti nějak zaútočit na bosse samotného. S trochou štěstí jsem tam poslal včelku a našel jsem bezpečné místečko v levém horním rohu. Zajímavé je, že jsem už byl tak vycepovaný, že jsem nepodléhal panice, když se na mne vyřítili ti rotační šmejdi. Jakobych jim věřil, že tohle je jejich trasa pohybu a místo toho, abych v panice měnil směr pohybu jsem naopak zůstal chladnokrevně stát a hle! On ten šmejd opravdu změnil trajektorii a pohnul se do místa, kde bych býval byl já, kdybych se pohnul. Takže tradá - nejfinálnější boss byl hotov. Celý R-Type jsem prošel na jeden život. A to je skvělé. Kolik jsem se hrou strávil času? Prakticky každý den jsem ji zkoušel dohrát asi tak třikrát, čili přibližně 30 minut čistého času denně. A hru jsem hrál od prvního července do patnáctého. To máme necelých osm hodin hry? To je na mobilní platformu celkem slušné číslo. A bylo to osm velice intenzivních hodin, to vám řeknu! Abych byl řádně odměněn, tak "finální gratulačky" jsou jen nápisem o třech a půl řádcích, což je nádherný výsměch. A ještě k tomu se hra přepne do hard režimu a vyzývá nás k průchodu znova. Nevím, jestli najdu dost trpělivosti na to, abych si to dal celé ještě jednou na vyšší obtížnost (i když jak jsem zkoušel, zase o tolik moc těžší to není...), ale něco mi říká, že to dám. Bydo Empire musí být zničena!


Poslanci stopli stavbu jedenáctky - Opavský a hlučínský deník Poslanci stopli stavbu jedenáctky Opavsko - Mezi komunikace na odpis se dostala i Opavany dlouho toužebně očekávaná výstavba části komunikace I/11 Mokré Lazce – hranice okresů Opava a Ostrava. Práce na výstavbě komunikace 1/11 u Hrabyně. Ilustrační foto.Foto: archiv ŘSD Ministerstvu dopravy podle všeho nezbývá jiná možnost, než poslat do kytek některé důležité stavby, na jejichž pokrytí mu budou chybět peníze. Mezi komunikace na odpis se dostala i Opavany dlouho toužebně očekávaná výstavba části komunikace I/11 Mokré Lazce – hranice okresů Opava a Ostrava. Ministerské rozhodnutí je důsledkem hlasování o státním rozpočtu, při kterém mnozí poslanci znovu prokázali neschopnost vidět věci v reálu. Na zajištění plánované výstavby silnic a železnic potřebovalo ministerstvo v příštím roce 25 miliard korun, ale Poslaneckou sněmovnou schválený rozpočet mu z nich pět miliard sebral. Státní fond dopravní infrastruktury proto vybral asi tři desítky finančně náročných staveb, které bude nutné pozastavit, a 1/11 je mezi nimi. Jejich seznam tvoří krizový scénář fondu. Hlavním kritériem při rozhodování o tom, kterou stavbu v příštím roce zastavit, a ve které pokračovat, byla výše nákladů. Na to doplatily právě velmi důležité, a tím i finančně náročné stavby. Finanční argument na zastavení stavby má však i druhou a neméně závažnou stranu. Každé zastavení už rozestavěné komunikace ji totiž v konečném důsledku pokaždé velmi citelně prodražuje. Situace je kritická, třebaže jiskřička naděje stále není uhašená. Státní fond dopravní infrastruktury záležitost ještě definitivně neuzavírá a nevylučuje ani možné změny. Právě na ně spoléhá i Ředitelství silnic a dálnic, které je situací rovněž zaskočeno. „Všechno závisí na schválení rozpočtu Státního fondu dopravní infrastruktury, ke kterému teprve dojde. Ten je pro nás závazný, protože definitivně určí, na které komunikace peníze budou, a na které nebudou. Do doby jeho schválení žádnou z našich staveb nepozastavíme,“ ujišťuje mluvčí Ředitelství silnic a dálnic Martina Vápeníková. Úsporný balíček, připravený ministrem financí Eduardem Janotou, je v troskách a největší díru ve financích má Státní fond dopravní infrastruktury. Jeho nadějí zůstává pokus zaplnit ji penězi z dividend společnosti ČEZ a dalších státních podniků. Pro tuto možnost horovali sociální demokrati, ale těžko odhadnout, jak se k takovému navýšení prostředků při hlasování ve sněmovně postaví další poslanci. 14.12.2009 VSTUP DO DISKUSE 9


14. 11. 2010 Eternal Darkness: Sanity's Requiem Gamecube má pohnutou minulost, ale jestli máme vybrat deset her, které tvoří z této konzole nutnost pro každého milovníka her, nesmíme zapomenout na Eternal Darkness. Bohužel, přes velice pozitivní kritiku novinářů i hráčů se neprodalo dost kusů na to, aby se hra zapsala nějak hlouběji do našich srdcí a tak mnoho z vás jistě neví, o jakou pecku přicházejí. Autory jsou Silicon Knights a hra vyšla v roce 2002. Bez zajímavosti není, že hra původně měla vyjít pro Nintendo 64 (jak jsem pochopil, tak pro neúspěšné rozšíření 64DD). Eternal Darkness jsem bohužel nikdy nedohrál, když se nyní pídím po materiálech, nedostal jsem se ani do poloviny hry. Důvod, proč se o ni chci krátce zmínit je jednoduchý - Eternal Darkness je jeden z dobrých příkladů hry, kdy se hra snaží (a často se jí to daří!) vystoupit z obrazovky do našeho pokoje. Umocnění herního prožitku v žánru survival horror je tak dotaženo téměř k naprosté dokonalosti. A ono "téměř" můžete vypustit. Daný konc 1000 ept se totiž v žádné jiné hře co vím neobjevil. Na první pohled nemusí jít o nic převratného. Koncept pevně dané externí kamery, kdy v 3D prostoru sledujeme naši postavu známe už od Resident Evil Code Veronica a mohlo by se tak snadno stát, že bychom si hru pomýlili za klon této klasické série. Ono styčných bodů je docela dost. Hlavní postava běhá, zabíjí příšery a řeší hádanky pomocí sběru a kombinace předmětů. Byla by ale zásadní chyba hru zařadit do stejné škatulky a zapomenout. Příběh hry je koncipovaný celkem jednoduše. Hlavní hrdinka Alex se vydává do vily svého dědečka, kterou nachází překvapivě opuštěnou. Po prozkoumání všech prostor se dostane ke knize "Tome of Eternal Darkness". Při jejím pročítání se stane zvláštní věc - Alex prožije část života římského centuriona Piouse z roku 26 před Kristem. Díky těmto zážitkům dávno mrtvého římana Alex zjistí, že kniha má několik částí, které postupně odhalují životy dalších deseti postav v různých časových obdobích. Podíváme se tedy například do let 1150, 1760, 1952 a třeba i 1991. Pokaždé se chopíme role jiné postavy a z toho vyplynou i specifika daného časového období a možnosti postavy. Nevyhneme se ani různě pokročilé magii. Tímto pojetím je Eternal Darkness snadno odlišitelný od Resident Evil série přes podobnost žánru. Všechny tyto postavy mají spolu společnou vazbu na knihu Tome of Eternal Darkness a Alex si tak dohromady skládá jednotlivé střípky minulosti. Celkem záhy zjistíme, co je vlastně smyslem celé knihy, ale teprve rozpředení všech dvanácti nití příběhu uzavře příběh Alex v roce 2000 v opuštěné vile, kde původně čekala svého děda. Eternal Darkness je prostě klasická akční adventura, kterou stojí za to hrát pro neopakovatelnou atmosféru. Je mi jasné, že takto stručný a suchý popis, navíc ode mne, který hru nedohrál, není tím lákadlem. Ani nemá být. Lákadlo je skryté ve hře samotné, protože disponuje něčím, co není na první pohled patrné. Jenže když to tady otevřeně napíšu, přijdete o motivaci se ke hře dostat, jelikož právě moment překvapení je klíčový. Čím méně o hře víte, tím více si ji užijete. Takže nyní to máme jako v gamebooku. Bu 1000 ď teď hned přestanete číst s tím, že si hru v nejbližším možném okamžiku pořídíte a zahrajete. Anebo si svatosvatě slíbíte, že se po hře nikdy pídit nebudete a tak si smlsnete na pikantních detailech Eternal Darkness. Předpokládám, že většina z vás od obrazovky neodešla a pokračujete ve čtení. To je patrně i důvod, proč se hra netěšila ve své době komerčnímu zájmu. Všichni hráči tak nějak předem věděli díky recenzím, do čeho šli. A když si to živě představili na papíře, tak neměli chuť se do ní pouštět. Možná ze strachu, možná z pocitu zbytečnosti - nevím. Já měl to štěstí, že jsem se ke hře dostal až s konzolí Wii, na které jsem si chtěl doplnit vzdělání několika Gamecube hrami. Udělal jsem to jednoduše - podle několika žebříčků jsem si vytipoval top ten hry, ty jsem si pak koupil nebo půjčil a bez jakéhokoliv varování nebo přípravy jsem se do nich pustil. A právě u Eternal Darkness jsem se tak dočkal perfektní ztráty panictví. A vám doporučuji to samé - nekoukejte se na žádné Wikipedie nebo Youtube, bez rozmyslu si hru co nejdříve zahrajte a uvidíte, o čem píšu. Pořád tady? Tak co s váma. Eternal Darkness disponují speciální systémovou vlastností, která se nazývá "sanity", česky tedy něco jako příčetnost ve smyslu duševního zdraví. Nepřátele, které ve hře potkáváme, můžeme likvidovat různými zbraněmi a klasicky i oni nám mohou ubírat zdraví. Krom toho má ale naše postava ukazatel příčetnosti, který klesá s tím, jak na nás nepřátelé civí. Narušují tak naši duševní rovnováhu a jedna z možností, jak se této prakticky nevyhnutelné ztrátě bránit je vymlacovat z nepřátel duši brutálními dorážkami, kdy jejich těla totálně zrušíme. Jakmile ale ukazatel příčetnosti klesne moc nízko, naše postava začne mít různé halucinace - nejčastěji audiovizuální. Jak jsem naznačil výše, jde o systémovou vlastnost, takže krom scénářem daných situací zažíváme horror čistě v závislosti na herním stylu kdykoli a kdekoli. Z počátku to budou různé šeptající hlasy, výkřiky, divně zaostřená kamera, časem kapající krev ze stropu. Dokáže to pěkne našponovat atmosféru hry a soustředění na herní výkony, ale ještě nic extra zajímavého. Opravdová síla hry se projevuje v okamžicích, kdy takzvaně vystupuje z obrazovky do hráčova pokoje. To jest efekty jako vypnutí televize, ztlumení či naopak zvýšení hlasitosti reproduktorů (zde nelze upřít inspiraci Kojimovým Metal Gear Solid), náhodné časové skoky v rámci děje hry, převrácené ovládání... ono obecně se ty drsnější projevy šílenství projevují jako herní bugy, u kterých není na první pohled patrné, že jde o bugy. V jeden okamžik přestane reagovat gamepad a na obrazovce svítí nápis dožadující se jeho zapojení. Anebo naše postava chodí po stropě vzhůru nohama. Anebo se začne propadávat do podlahy. Nebo prostě přijde o hlavu. Anebo si ji rovnou ustřelí při pokusu o jinou činnost. Všechny tyto efekty, co jsem zde popsal, jsou jenom zlomkem všech nápadů, které Silicon Knights vymysleli, aby rozšířili koncept survival horroru. Okamžiky, kdy jako hráč strnete stylem "Co to kur..." jsou v Eternal Darkness nejcennější. Hra umí totálně překvapit. Faktor toho, že si nejsme jisti, kde končí realita. Faktor toho, že hra na chvíli poruší pravidla, na která jsme zvyklí a že nás vykolejí. Toho si na hře cením nejvíc a proto ji doporučuji 1000 s palcem nahoru. Ve skutečnosti jsem ale uvnitř maličko nespokojený. Totiž - když jsem hru poprvé hrál pořádně a následně jsem s kamarádem (který mi hru půjčil) konzultoval dosavadní zážitky, dostalo se mi poměrně barvitého a uvěřitelného vyprávění, co mne ve hře ještě může potkat. Například mi bylo tvrzeno že: hra umí nenávratně spadnout do BSOD, hra maže náhodné sejvy na memory kartě, že hra umí poškodit vlastní save, že je občas nutné uložit a znovunahrát pozici, i když jsme neudělali žádný pokrok. A tak dále. Musím na rovinu říct, že mne tyto uvěřitelně vymyšlené pohádky ke hře přikovaly ještě více. Hrál jsem zásadně s vytaženou memory kartou (pouze pro účely načítání a ukládání pozice jsem ji do Wii vložil) a dokonce jsem si kvůli tomu koupil i druhou a pravidelně jsem je střídal. Ztrátám příčetnosti jsem se vyhýbal jako čert kříži a celkově styl hraní se blížil perfekcionismu "bez ztráty kytičky", protože jsem se bál, co by mi mohla hra v konzoli udělat. Navíc jsem věděl, že hra byla dělaná pro Gamecube a čert ví, co by nějaký hrou vyslaný signál udělal ve Wii, přestože jde skoro identický hardware. Prostě mne to bavilo. Pamatuji si, že v nějakém okamžiku jsem si se hrou nevěděl rady a tak jsem se začal pídit na internetu. Při té příležitosti jsem si chtěl rovnou i ověřit některé efekty při ztráty příčetnosti a tak jsem velice rychle zjistil, že můj dobrý kamarád prostě kecal. Nevyčítám mu to - vymyslel si přesvědčivé argumenty, které do konceptu hry zapadly a v podstatě mi tím hru vylepšil. Já si myslel, že Silicon Knights mají koule na to, aby principy přechodu televize-hráč dotáhli až do této fáze. Faktem je, že pak jsem hru odložil na neurčito. Na závěr ale přece jenom poznámku. Pokud jste se náhodou rozhodli hru i nyní vyzkoušet po té, co víte její velké tajemství, mám pro vás zprávu. Ne všechno, co jsem v předchozích odstavcích napsal, je pravdivé. Je docela dobře možné, že jsem žádného kamaráda, co mi nakukal spousty věcí, neměl. Anebo možná měl, ale ne všechny vyjmenované věci jsou z jeho hlavy. Jestli mi rozumíte - je-li tady šance, že byste se do hry ponořili, tak ve bych ve vás rád zanechal pocit, že při hraní této hry o něco doopravdy jde. Ale taky dost dobře možná kecám. P.S.: A ještě něco. V posledním Retrogameru jsem se dočetl zajímavost. Nintendo zabudovalo do hry Earthbound (Mother 2 v Japonsku) pro SNES speciální ochranu proti pirátským kopiím. Při startu hry se objevilo varování, že hrát nelegální kopie je opravdu vážný zločin, ale hra samotná se dala hrát normálně. Ve hře se posléze začalo vyskytovat větší množství nepřátel, kteří byli rovněž mnohem tužší. Vrcholem ale byl finální boss, což byla záležitost třeba třiceti hodin čistého času. Hra nechala hráče bosse porazit, ale těsně po vítězství smazala hráčův save a následně restartovala konzoli. Já jenom říkám, že Silicon Knights měli relativně volnou ruku ze strany Nintenda. 6 komentářů: Vzhledem k tomu že krom Nintenda64 (které už by mělo být do týdne doma)jsem se rozhodl si pořídit i Gamecube a celkem dobré dostupnosti hry na ebay jsem přestal po šestém ostavci číst ... doufám že mě hra nezklame :)OdpovědětVymazat Je to sice OT, ale ked si hovoril o SANITY, napadli ma dve hry: Call of Cthulhu - Dark Corners of the Earth, co je podla mna jedna z najnedocenejsich hier vobec, hlavne jej prva kapitola a novsiu (novu) hru Amnesia - The Dark Descent, ktora je pre mna jednym z vrcholov survivalu vdaka absencii obrannych prostriedkov, strachu z tmy a prave SANITY. Ak si ich nehral (o com pochybujem), odporucam!OdpovědětVymazat Call of Cthulhu jsem nehrál asi i proto, že mne od toho kamarád zrazoval. Amnesii jsem hrál demo a nějak extra mne to nechytlo, ale onu Sanity jsem tam pochopil a přijde mi to inspirované právě Eternal Darkness. Takže asi si zapnu gejmkjuba ;).OdpovědětVymazat A co sa kamaratovi nepacilo na CoC? Pokial grafika... :) Ja som ho presiel 2x, potom som si kupil originalku a urcite si ho este zahram. Skus aspon prvu kapitolu, to je tak na jeden vecer a je to velmi huste.OdpovědětVymazat Mluvil o tom na začátku Pubcastu 08 (snad tomu je trochu rozumět). A už dřív jsem měl podobné reference. No nic, teď hraju Gray Matter a jsem spokojený ;).OdpovědětVymazat Díky Dave za výborný typ. Včera jsem dohrál na emulátoru Dolphin a marně přemýšlím, kdy jsem hrál v poslední době něco lepšího. Hra za dvanáct různých postav, které se liší výbavou i úrovněmi ukazatelů (zdraví, ...), postupné rozplétání příběhu, autorské pohrávání si s osudy postav (dostal mě zejména Anthony) i samotnou realitou a v neposlední řadě geniální systém kouzlení a na konzolovou akci nadprůměrná herní doba (12 hodin herního času, čistého tak 3x tolik). Atmosférou mi navíc EDSR připomíná v některých momentech jeden z mých nejoblíbenějších PC kousků, Clive Barker's Undying.OdpovědětVymazat


Konzole se oficiálně nikdy nedostala do Evropy, ale existoval tady bohatý import. Snad i kvůli tomu se dočkaly velké popularity nejrůznější klony této konzole, která to ve své době natírala v Japonsku i Nintendu. Jedním z těchto mnoha klonů je Super Engine 2. A na něm jsme právě prakticky celou neděli hráli několik her. Super Engine 2 - možná vám to i něco říká. Ano, jde o onu konzoli, která se párkrát mihla v Excaliburu, kdy nám v hlavě zůstal dementní slogan "Super Engine dvojka je jednička". To jsem samozřejmě nevěděl, že jde o klon Turbografxu. Každopádně jsme tuto konzoli japonského původu zahrnuli do hardcore sekce našeho pořadu o hrách. Vidět evropana, jak se potí u nějaké "běžné japonské hry" je podle mne legrace. Takže jsme se v neděli sešli u Jay Teeho s tím, že budeme natáčet nějaké záběry, které použijeme eventuelně do pilotního dílu. Byla to zábava, děsně jsme se nasmáli. Teda Super Engine nebyla jediná konzole, kterou jsme vařili, došlo i na partičku Ghost Squad ve čtyřech (nepochopitelně jsme nedali posledního bosse) a také na Amigu CD32, kde jsme docela slušně zapařili u hudby z Lotus 2+3 - mimo jiné. Mimo jiné jsme zápasili s Half Life 2 a také chvilka pro Quake byla. Ze Super Enginu se vyklubala velice sympatická konzole - přes ten otřesně plastový design. Je milé, že je konzolka opravdu velice malinká, že má překvapivě dobře udělaný ovladač (optická podobnost se SNES gamepadem napovídá, že je zhruba stejné kvality), docela dobře zvučí, grafika je na přijatelné úrovni (i když si konzole občas pomáhala neférovým skákáním obrazu ;), ale je to hlavně výběr her, který je atraktivní - z dnešního hlediska. Jay Tee vlastní několik perliček, které jsme testovali. A většina z nich neztratila skoro nic ze svého kouzla. A obtížnosti. Člověk zmlasný současnými hrami, kde při držení dvou tlačítek hráč shlédne závěrečné titulky během pár hodin je překvapený, že na začátku druhého levelu libovolné hry nemá už žádné životy, ani continues. Co jsme tedy v sestavě DaveSade, Jay Tee, Kvinkunx, Kirby a dáma Misery popařili? Shinobi Tato segácká klasika z automatů je velice věrohodně převedena na poměry domácí konzole. Grafika se liší hlavně barevnou paletou, která je více vyblitá, ale jinak je to takřka bezchybné. Nikdy jsem tuto hru nehrál, v mých vzpomínkách je hlavně Shinobi 3 na Mega Drive. Každopádně má hra docela nepříjemně nastavenou obtížnost, zejména díky několika featurám, které bych nazval spíš bugy. Tak hned z kraje - obrazovka má dvě roviny, po kterých chodí nepřátelé. Je možné mezi nimi přeskakovat. Žel bohu, když chceme někoho sejmout v horní rovině, není možné jen vyskočit a hodit shuriken - byť jsou sprity kolizní. Je nutné opravdu stát na horní plošině a teprve pak útočit. Mnozí nepřátelé mají zmatené patterny chování, takže je s 1000 koro nemožné je dostat. Samozřejmě - jeden dotyk = smrt, což znamená, že vydržíme méně, než většina nepřátel od druhého kola výš (kdy jsou potřeba cca 3 zásahy). I když je životů a continues celkem dost, je to na palici. Taky jsme nepřišli na to, jak vyvolávat speciální tahy, takže na nás v rohu obrazovky smutně koukalo celou dobu tornádo. Obecně ovladání občas zaskřípalo, když při skrčené pozici panáček neustále pochodoval doleva nebo doprava. Největší chybou jsou randomizery nepřátel, kteří se porůznu objevují a mizí, takže dopadnete na místo, kde před sekundou nikdo nebyl a jste stejně tuzí. Ale jinak je to poctivá vařba, minimálně díky skvělé hudbě při smrti ;). Space Invaders + Krom klasické hry v klasické grafice je možné ve hře přepnout do rozšířeného režimu s novou grafikou a featurami. Nutno uznat, že i u téhle stařičké klasiky se dají prosedět nějaké ty hodiny. Nová grafika obsahuje pěkně prokreslená pozadí, možnost hrát za raketku i za měsíční vozítku na povrchu planety a hlavně více druhů vesmírných útočníků a létajících talířů. Featur je také jak naváto. Krom existence permanentních krycích šutráků v některých levelech, máme k dispozici vlastníštít, který vydrží tři zásahy, než přijdeme o život. Zbraně se liší podle toho, jaké mobilní začízení máme v pařátech. Ale hlavně - ze sestřelených UFO občas vypadávají bonusové upgrady, které se sakra hodí! Štít na 30 sekund, megaprásková zbraň, možnost prorážení davů nepřátel tělem raketky a mnoho dalších. V tom je asi největší přednost této rozšířené verze. Líbí se vám Space Invaders Extreme? Počátky má právě v této hře! Legend of Hero Tonma Tahle hra mne bavila asi nejvíc. Je úplně super. Chodíte s panáčkem, sbíráte upgrady, hajlováním likvidujete zástupy nepřátel, a to všechno v roztomilé cartoon grafice a povedeném leveldesignu. Hra nemá přemrštěnou obtížnost, ale dokáže solidně potrápit, zejména, co se bossů týče, kteří mají trochu náhodné patterny, ale dá se s tím pracovat. Levely jsou poměrně krátké, ale nelineární, takže je možné detailním zkoumáním nabírat hromady power-upú, které ze zbytku levelu udělají frašku. Technicky je hra až zázračně podobná originálu z automatů. Každopádně je ve hře velice snadné 1000 zemřít - stačí jeden zásah. To by zas tak nevadilo, kdyby se dala figurka ve výskoku nějak inteligentně ovládat. To je zde naprosto největší problém. Pokud skočíte z místa kolmo nahoru - je to v pořádku. Jakmile ale stisknete nějaký směr, panáček začne neúprosně letět tímto směrem, i když směr přestanete držet. To je nejčastější důvod smrti. Je teda možné ve vzduchu směr měnit, ale pořád podle stejného principu - nikdy není možné padat kolmo dolů. Ale vzhledem k neomezenému počtu continues je to myslím přijatelná výzva. Palec nahoru! Aero Blaster Jestli mám něco na mysli pod pojmem "tužanská japonská střílečka", je to Aero Blaster. Nenašel jsem původ v automatech, ale vyjma nutnosti házet mince jsem nenašel valného rozdílu. Šíleně rychlá grafika, hromady nepřátel, perfektní design všech grafických prvků, povedená hudba a hlavně vymazlené zbraně. Obtížnost ale zvyšují enormní počty projektilů, které vás mohou zabít na jeden dotek, nevalná rychlost samotné raketky a také nepříjemně rychlé mezihry ála Turrican. Ďábelsky rychlá grafika pak může působit dost zmatečně, zejména u druhého bosse, kdy šíleně rychle scrolluje pozadí náhodně všemi směry, až oči přecházejí. Dostat se za něj byl úkol pro solidního hráče. Jay Tee se dostal dokonce o kus dál, než já, což vzhledem k tomu, že hru hrál před patnácti lety je celkem výkon. Já si hru jednou zkoušel před X lety v emulátoru, pod vlivem výše odkazované recenze v Excaliburu. Ninja Warriors Další přímý remake z automatů. Bohužel nejméně povedený. Grafika je chudá, hra se špatně ovládá a velice snadno začne nudit až frustrovat. Absolutně nechápu, proč má můj ninja kratší zbrań, než veškeří nepřátelé. Musíme dojít a 406 na pixelovou vzdálenost a pak zaútočit. Že mezitím průměrný nepřítel stihne několikrát zaútočit je jasné. Sice máme k dispozici shurikeny, ale krutě omezený počet je jasnou signalizací, že tudy to nepůjde. Možná jsem měl už v hlavě moc, ale tohle prostě musím odvrhnout. ____________________________ Nebylo to za ten večer ale zdaleka všechno. Společně jsme (bohužel s jediným gamepadem) zasedli za CD32 a bavili se na ní. Alcatraz na HARD obtížnost byl paradoxně lehčí, než na easy. Zajímavost - tuto hru jsem poprvé (a na dlouhou dobu naposled) hrál na XTčku s černobílým monitorem. Jestli si pamatujete první "first person pasáž", tak musíte dojít k červeným dveřím a opustit budovu. Mno, ale hledejte si červené dveře na černobílém monitoru... co jsem se tenkrát navztekal... každopádně tento večer jsem bludištěm prošel jako král - a ještě hromady teroristů postřílel ;). K 1000 dyž jsme u těch teroristů, tak velice zábavný Ghost Squad naplnil naši lačnou touhu po zlé krvi. Kdyby teda ve hře nějaká byla ;). Originální automat nevypadá špatně! Simultánka Pinball Fantasies taky chvíli bavila, ale pořád se nemohu zbavit dojmu, že Illusion je nejlepší - i než Slamtilt. Je to grafikou, hudbou, minihrami - nevím. Ale gamepad putoval z ruky do ruky. Na závěr jsme si nemohli odpustit Lotusy, samozřejmě. Došlo i na dema 9Fingers, State of Art (obojí na CD32 trahané) a Relic (na emulátoru). Ale to už jsme byli notně unavení a někteří z nás se vydali do svých domovů zalehnout spánkem spravedlivých. Takže takové jsou moje první zkušenosti s Turbografxem. Dobré. Dokonce uvažuji, že bych si to od Jay Teeho půjčil na nějaký ten víkend...


source: CulturaX

text: Pokud jde o obchodování na Forexu Přesný čas: 28-09-2020, 05:51 PM Zdravím hosta! (Přihlásit — Zaregistrovat) « Předchozí 1 ... 4 5 6 7 8 ... 65 Následující » / Pokud jde o obchodování na Forexu 14-07-2020, 03:51 AM Pokud jde o obchodování na Forexu, ve skutečnosti s počtem společností Forex, pokud se společnosti staly nespočetnými, začátečníci se obtížně rozlišují mezi společnostmi s licencí nebo důvěryhodnou společností,توصيات ذهب které obchodují s měnou, a mezi falešnými nebo nespolehlivými společnostmi. Forex, ale tyto základní faktory nemůžeme opomenout a považujeme je za nejdůležitější v každém případě, takže licencovaná, zaručená a spolehlivá společnost Forex musí mít některé z hlavních charakteristik, které jsme pro vás shromáždili v některých vzdělávacích a definitivních článcích, pomocí kterých budete vědět, jak hodnotit společnosti Forex a znát nejlepší společnost Forex Vhodné pro vás a vaše obchodování.افضل شركات تداول العملات في السعودية V sekci forenzního adresáře forexových společností na webové stránce Arensonu, do které jsme vložili veškeré informace, které můžete o kterékoli z forexových společností potřebovat, existuje mnoho společností zabývajících se online obchodem, které působí v arabském světě a ve světě, a přestože každý může obchodovat s většinou mezinárodních společností, Většina obchodníků upřednostňuje nalezení společností Forex,توصيات العملات اليومية مجانا které působí ve své zemi, protože tyto společnosti obecně mají oddělení podpory, které hovoří arabským jazykem a místními klienty, kromě poskytování islámských účtů, které jsou v souladu s islámským právem, a přidávají se k tomuto psychologickému aspektu, když víte, že tato společnost má pobočku nebo sídlo ve vaší zemi Takže je to pro vás lepší.ما هو الفوركس


vibrátory, malé prsa, sólo, koleje


text: František Gel, vlastním jménem František Feigel, (18. září 1901 Město Albrechtice u Krnova – 17. října 1972 Praha) byl český novinář, rozhlasový zpravodaj, spisovatel literatury faktu a překladatel z angličtiny, němčiny a latiny. Životopis V roce 1919 Gel vystudoval gymnázium v Prostějově. Pak absolvoval jednoroční abiturientský kurs obchodní akademie. V Brně začal, ale nedokončil, studium práv. V roce 1924 začal pracovat jako brněnský dopisovatel pražského časopisu Soudní síň a díky Rudolfu Těsnohlídkovi byl přijat do redakce Lidových novin na zástup. Gel se ihned chopil příležitosti a v průběhu svého zastupování napsal pro Lidové noviny přes sto soudniček, které zaujaly i bratry Čapkovy. Ti vyjednali mladému novináři post řádného redaktora. V letech 1924–1933 vedl v Lidových novinách rubriku "Ze soudní síně". V roce 1933 odešel do nakladatelství Melantrich. V únoru 1934 málem přišel o život ve Vídni, kde působil jako reportér, při krvavých bojích mezi Heimwehrem a sociálními demokraty. Po okupaci zbytku Československa v roce 1939 musel za své protinacistické články uprchnout do zahraničí. Podařilo se mu to nakonec až na třetí pokus. Do exilu odešel přes Maďarsko, kde byl za nelegální překročení hranic uvězněn, a Jugoslávii. Po příchodu do Francie byl prezentován 26. ledna 1940 v čs. zahraniční armádě ve Francii jako vojín jezdectva v záloze. Po pádu Francie uprchl do Velké Británie. Zde byl pro zdravotní nezpůsobilost 2. října 1940 propuštěn do civilu. Gel se nehodlal s touto situací smířit a snažil se uplatnit jako vojenský redaktor. Sám tuto funkci formuloval a podařilo se mu prosadit na MNO její zavedení v čs. zahraniční armádě. Do této funkce byl jmenován výnosem MNO/NT č 16/42 ze dne 1. července 1942. Po porážce Německa v letech 1945–1949 zprostředkoval zhruba 800 rozhlasových relací v rámci zpravodajství z Norimberského procesu. Po válce pracoval v Československém rozhlase v Praze. Nakrátko se uplatnil v diplomatických službách ve Francii, ale po roce 1949 opět v rozhlase. Na Univerzitě Karlově na Institutu osvěty přednášel obor žurnalistika. Mezi jeho žáky se rádi hlásí například Rudolf Křesťan nebo hudební publicista Jiří Černý. Gel připravoval rozhlasové pořady pro mládež o významných osobnostech, psal literaturu faktu i soudničky a překládal. V rodném Městě Albrechticích ho na dnešním náměstí ČSA připomíná pamětní deska na jeho rodném domě (vedle barokního morového sloupu se sochou svaté Anny). Dílo O lidských povoláních (1931) Internacionála a Marseillaisa (1952) Jak jsem létal a padal (1957, o letci Evženu Čihákovi) Přemožitel neviditelných dravců (1959, život Louise Pasteura) Syn čarodějnice (Johannes Kepler) Pane doktore (dějiny lékařství) Budeš v novinách (s Rudolfem Křesťanem) Překlady Viktor Bibl: Orlík, syn Napoleonův (1933, s A. Schiffovou) Bartolomé de las Casas: O Zemí Indijských pustošení a vylidňování zpráva nejstručnější (1954) Arthur Conan Doyle: Pes baskervillský (1958), Ztracený svět (1971) Erle Stanley Gardner: Případ Arleny Ferrisové (1962) Richard Gordon: Doktor v domě (1969), Doktor na moři (1971) Peter Cheyney: Ovšemže řekla ano (1969) Anna Marie Joklová: Opravdové zázraky Basilia Knoxe (1957) Bernhard Kellermann: Vladaři snů (1927) Ring Lardner: Extase Owena Muira (1957) Odorico z Pordenone (Bratr Oldřich, Čech z Furlánska): Popis východních krajů světa (1962, s R. Kocourkem) Karlludwig Opitz: Můj generál (1957), Muzikanti třetí říše (1963) Erich Maria Remarque: Cesta zpátky (1931), Na západní frontě klid (1964) Michael Zottman Thomas: Za obzorem čeká svět (1969, o cestě Alexandra von Humboldta po Orinoku) Mark Twain: Dobrodružství Toma Sawyera (1955), Dobrodružství Huckleberryho Finna (1955), Princ a chuďas (1957), Yankee z Connectitutu na dvoře krále Artuše (1957), Tom Sawyer detektivem (1959), Pozlacený věk (1962, s M. Maškovou), Tom Sawyer na cestách Edgar Wallace: Když gangsteři ovládli Londýn (1971) Thornton Wilder: Březnové Idy (1982) Odkazy Reference Literatura Marek, Jindřich. Šeříkový sólokapr – Příběhy spojeneckých novinářů a vojáků z května 1945. Svět křídel. 2002. Související články Literární překlad Externí odkazy František Gel - medailon na stránkách Obce překladatelů Otakar Štajf: Dobrodružství s puncem Gel Čeští překladatelé Čeští spisovatelé vědecké literatury Čeští novináři Čeští Židé Narození v roce 1901 Úmrtí v roce 1972 Muži Čeští překladatelé z angličtiny Čeští překladatelé z latiny Čeští překladatelé z němčiny Překladatelé do češtiny Spisovatelé píšící česky Narození 18. září Narození v Městě Albrechtice Úmrtí v Praze Úmrtí 17. října


source: fineweb

text: 385 310 777 800 555 677 firstname.lastname@example.org Výprodej Tábor, SLEVA 20% Univerzální rehabilitační pomůcka s ergonomickým tvarováním v kombinaci s použitým viscoelastickýcm materiálem dává této pomůcce široké pole použití, zvláště v případech, kdy potřebujete šetrně stabilizovat určitou polohu těla či končetin a současně minimalizovat tlak na místo dotyku. Velmi vhodná je tato pomůcka např. při obtížích kyčlí či kolen, Kvalitní dětská matrace Baby z polyuretanové pěny je vyrobena z jednoho dílu a bez použití lepidel. Luxusní snímatelný potah dětské matrace Baby je opatřený zipem a tím zaručuje snadné praní a údržbu. Kombinace kvalitních materiálů a příjemný dětský Praktická polička - odkládání - prostor nahrazující noční stolek - jednoduše nasadíte, nic se nemusí montovat polička se hodí ke všem postelím kromě postele Nora Anatomický polštář JIMM je vyrobený z VISCOelastické pěny, která se tvaruje v reakci na teplotu lidského těla, s dokonalým přizpůsobením se obrysům hlavy, krku a šíje. Tím je dosaženo optimální polohy horní části těla a výsledkem je příjemná relaxace. Anatomický polštářek Visco z líné pěny se tvaruje v reakci na teplotu lidského těla. Dokonale se přizpůsobí obrysům hlavy, krku a šíje. Zaručuje optimální polohu horní části těla a příjemnou relaxaci. Snímatelný a pratelný potah zajišťuje snadnou a Potřebujete pouze nový potah na matraci? Zde si můžete vybrat s více druhů potahů.


13. 10. 2012 Bad Piggies Marná sláva, Rovio začíná dělat dobré mobilní hry (snad to nezakřiknu). Po nechutné vykrádačce s multimiliardovým ziskem Angry Birds a fatálně zapomenutém Amazing Alex (rovněž nechutná vykrádačka The Incredible Machine) došlo k "zoufalému" kroku. Udělat hru, která sice bude pořád těžit ze simulace fyzikálních jevů, avšak nebude natolik primitivní jako "nějak to tam napálim a uvidím" a natolik nudná jako "zkombinuju co se dá a budu čekat, jestli to vyjde". Koncept Bad Piggies sice není nikterak zázračný, ale je poměrně vtipně využitý a variabilní. "Zkombinuju co se dá a pak to tam napálim". Naším cílem je poskládat z předem daných prvků vozidlo či létadlo a s ním pak dopravit prasátko do cíle. Cestou jsou nějaké bonusy, časové limity a podobně. Těžiště tedy jednoznačně tkví v level designu, který nás naučí jednotlivé stavební prvky chápat. Musím říct, že toto je hra, kterou se nebojím označit za vkusnou, byť ne vysloveně originální. První úrovně jsou pochopitelně jen zahřívací a tak se v rámci tutorialu dozvíme, jak fungují kola, jak funguje bedna s dynamitem, jak kombinovat motory, balónky a podobně. Okolo dvacáté úrovně už pozorujeme, že hra nepočítá jen s tahem na 1000 branku, ale vyžaduje také měnit směr pohybu vozidla, což s jednosměrným motorem nedocílíme. Takže začneme využívat setrvačnost, nejrůznější pružiny, zkoušíme alternativní průchody úrovní a tak dále. Hra, ve které musíme kombinovat touhu po exploringu a zároveň správně designovat vozítka. Jsem pro! Hlavním vodítkem k řešení je seznam dostupných prvků pro danou úroveň. Základní dřevěná konstrukce, kola, větráky a desítky dalších prvků musíme nejprve slepit a pak poslat do boje. Bohužel / naštěstí nelepíme předměty k sobě jak chceme, ale pouze do předem připravené čtvercové mřížky. To má výhodu, že člověk nemusí honit pixely a tedy přesně vždy ví, jak se vozidlo bude chovat - je snadné jízdu zreplikovat. Nevýhoda trošku je, že pak člověk předem ví, jakým směrem se má při designování ubírat, jelikož má pevně dané hranice a počet prvků. Asi bych dal přednost tomu, že si za nějaké virtuální peníze (pevně dané předem na danou úroveň) nejprve nakoupím z širší nabídky prvků, ale na druhou stranu by komplexita přerostla únosnou mez. Takže nakonec dávám palec nahoru. To s tou možností zreplikovat jízdu jsem trochu kecal, protože i během jízdy můžeme některé bloky zapínat a vypínat (typicky motory nebo větráky, případně deštníky), což do hry přináší trochu té akce a časování. Tedy velice vítaný prvek, abychom se nenudili. V tomto smyslu je naopak těžké přesný průchod levelem zopakovat. Přitom nejde o žádnou berličku - přepínání přístrojů je kriticky důležité a stačí se zpozdit o půl sekundy a můžeme jet znova. Naštěstí hra odsýpá a restartování je vždy otázka jednoho kliknutí, stejně jako průchod. Nemusíme na nic čekat (na rozdíl od Angry Birds, kdy jsme vždy vystřelili tři ptáky, abychom to pak vždy zkazili s tím čtvrtým). Takže se mi do hry chce více a chyby skutečně učí, což je skvělé. A jelikož je hodnocení pomocí tří hvězdiček podmíněno jinak, než zrovna honění pixelové přesnosti, je zde i důvod k opakování a zlepšování výsledků. Většina úrovní se dá dohrát velice elegantně, když se člověk snaží. Jedině audiovizuální zpracování mi přijde poněkud okoukané. Rozumím tomu, že masa potřebuje známý a snadno rozeznatelný styl, takže došlo k prostému importu z Angry Birds. Že jsou obě hry úzce provázané "příběhově" je sice známý fakt, ale pochybuji, že by kdo hrál tyto hry kvůli příběhu. Vidím v tom spíše chladný kalkul po neúspěšném Amazing Alex, kdy Rovio zkrátka vsadilo na kartu co nejpodobnější té vítězné. A pokud se nepletu, tak se prasatům zatím daří celkem dobře. Je nesmyslné chtít od Rovia, aby zopakovali úspěch Angry Birds. Ale podařilo by-li se jim této metě s Bad Piggies alespoň přiblížit, byl by to myslím záslužný čin. Konečně něco, co se nestydím hrát, díky! 1 komentář:


Témata: oprava, aplikace, Materiál, Opravy v domácnosti


text: Ready made společnosti jsou stále v oblibě | NápadyNaPodnikání NápadyNaPodnikání > Články > Ready made společnosti > Ready made společnosti jsou stále v oblibě Nákupem ready made společnosti řeší své podnikatelské začátky stále více podnikatelů. Nejsou to však vždy pouze úplní začátečníci. I ti podnikatelé, kteří už jednou vlastní společnost zakládali vlastními silami a ověřili si, jak byrokratický proces to je a kolik si vyžádal času a finančních prostředků, často podruhé raději sáhnou po již hotové ready made společnosti. Naše ready made společnosti splňuje všechny podmínky, které stanoví aktuální legislativa: jsou zapsané v obchodním rejstříku pod svým názvem, mají své sídlo, jednatele, své IČO a 100% splacený základní kapitál. Ready made společnosti z naší nabídky mají určený předmět podnikání, registraci k dani z příjmu právnických osob, mají vyřízené volné živnosti atd. Pro ready made společnosti je podstatné, že dosud nevyvíjely žádnou obchodní činnost. Garantujeme tedy, že nemají žádné dluhy ani jiné závazky. Nový majitel může se svou nově zakoupenou ready made společností disponovat od okamžiku konání valné hromady, která odvolá dosavadního jednatele a zvolí nového. Poté zařídíme zápis změn do obchodního rejstříku, který zabere asi 5 pracovních dní. Pokud si nový majitel přeje, navíc je možno samozřejmě provést i změnu názvu a sídla společnosti. Naši klienti mohou od nás získat ready made společnosti všech forem: ready made a.s. – akciová společnost ready made s.r.o. – spolenčnost s ručením omezeným ready made SE, to je ready made evropská společnost – česká zkratka ES nebo E.S., mezinárodní zkratka S.E (z latinského názvu Societas Europea).


Naopak dopad na konkurenci by mohl být mnohem výraznější. Amazon se bude muset pořádně ohánět kvůli Story HD nebo novému Nook The Simple Touch.


text: Jak třetí noha proslavila Francesca Lentiniho po celém světě. fakta.today Důvodem vzniku třetí nohy byla vzácná anomálie - "dvojče - parazit", ve kterém je silnější plod absorbován slabým dvojčetem v děloze. Po narození chlapce ho vyšetřili odborníci, kteří rozhodli, že komplexní chirurgický zákrok hrozí ochrnutím nebo smrtí. Potom byl Francesco ponechán tak, jak ho stvořila příroda. Rodiče, kteří měli finanční potíže, dali svému synovi výchovu bezdětným příbuzným, ale brzy, když nedokázala zvládnout tíživé starosti, poslala chlapce do sirotčince. Lentini tam prožil své dětství. Od raného věku projevoval duševní bdělost, odhodlání, inteligenci a optimismus. Francesco si uvědomil, že svou nevýhodu může proměnit ve zvláštní ctnost. Neustále cvičil a dokázal zvládnout cyklistiku a bruslení, skákání přes švihadlo a běh. Skutečný zásah však bylo trefení míče třetí nohou při chůzi. Když bylo chlapci devět let, jeho rodina odešla do zámoří hledat lepší život a vzala s sebou Francesca. Už na lodi si ho všimli zástupci cirkusového průmyslu, ale jeho otec trval na tom, aby jeho syn získal vzdělání. Lentini studoval a vystupoval v cirkuse současně. Ten chlap se rychle stal oblíbeným u veřejnosti: byl nazýván největším zázrakem planety, trojnohým sicilským, jediným fotbalistou na třech nohách a velkým Lentinim. Francesco předváděl nejlepší show a ukázal nejen svůj talent, ale také skvělý smysl pro humor a úžasné charisma. Během rozhovoru se rád opíral o třetí končetinu, jako by seděl na židli. Třínohý Francesco byl oblíbený u žen. Ve svém prvním manželství měl čtyři naprosto zdravé děti. O čtvrt století později se manželství rozpadlo, ale Lentini se oženil podruhé a zbytek dní strávil se svou poslední manželkou. Francesco zemřel ve věku 77 let a žil navzdory svému tělesnému postižení zajímavým a aktivním životem.