text: Savci (Mammalia), dříve ssavci, jsou třída obratlovců, která se v současné době vyskytuje téměř po celém světě. Jejich hlavním spojovacím znakem je výživa mláďat produktem modifikovaných kožních žláz, tedy kojení mláďat (mléčné žlázy – mammae – odtud název Mammalia). Dalším společným znakem celé skupiny je srst – přičemž u řádů kytovci, luskouni a sirény jsou osrstěná jen mláďata. Všichni savci jsou teplokrevní. Tato skupina dosáhla mezi živočichy nejvyšší vývojové úrovně nervové soustavy. Věda, která zkoumá savce, se nazývá mammalogie nebo také teriologie. Na světě žije kolem 6500 druhů savců zařazených do 1250 rodů, 152 čeledí a až 46 řádů. Přibližně 40 % druhů savců tvoří hlodavci a zhruba 20 % druhů jsou letouni. Rozmanitost savců je obrovská. Existují mezi nimi druhy vážící sotva několik gramů (rejsek bělozubka nejmenší) a naopak druhy vážící mnoho desítek tun (na souši byl rekordní rod Paraceratherium, v mořích recentní kytovec plejtvák obrovský). Mezi savce patří také člověk. Společné znaky mají stálou tělesnou teplotu, nejčastěji mezi 35 °C až 40 °C tělo pokrývá srst, složená z několika typů chlupů (vlníky a osiníky tvoří podsadu, pesíky tvoří zbarvení srsti a hmatové chlupy, což jsou třeba vousy), které se druhotně mohou přeměnit v bodliny, ostny, šupiny a krunýře či zcela vymizet pokožka obsahuje mnoho žláz, zejména potních a mazových, jejichž přeměnou vznikly i žlázy pachové a mléčné naprostá většina savců rodí živá mláďata, která jsou po narození krmena mateřským mlékem; zárodek prodělává vývoj v těle samice, vyživován prostřednictvím placenty; existují také vejcorodí savci (ale i ti kojí mláďata) tělní dutina je rozdělena na břišní a hrudní část, které jsou od sebe odděleny plochým svalem zvaným bránice, který se vydatně podílí i na dýchacích pohybech krevní oběh je zcela uzavřený, cévní soustava má pouze levý oblouk aorty a dokonale čtyřdílné srdce, červené krvinky jsou bezjaderné na vnější zvukovod nasedá různě tvarovaný ušní boltec, jehož velikost je úměrná sluchovým schopnostem jednotlivých druhů (druhotně může chybět) savci jsou odděleného pohlaví s občasnou pohlavní dvojtvárností (velikost, zbarvení, parohy, atd.) z mnoha znaků na kostře jsou nejdůležitější: dva týlní hrboly, sedm krčních obratlů (ale existují i výjimky – kapustňáci a lenochodi), tři sluchové kůstky, spodní čelist tvořená jedinou kostí a připojená k lebce druhotným čelistním kloubem na kosti spánkové s mohutným rozvojem koncového mozku, zejména kůry na povrchu mozkových polokoulí, souvisí rozvoj nervové činnosti a složitého chování savců mají čelisti obsahující třenové zuby, stoličky, řezáky a špičáky Fylogeneze a evoluce savců Savci (v užším smyslu slova) se vyvinuli ze savcovitých plazů větve Synapsida (snahy některých vědců míří dokonce k synonymizaci Mammalia a Synapsida, aby bylo jasné, že se savci nevyvinuli z plazů, ale pouze z plazům podobných živočichů). Mezi starobylé formy blízké pravým savcům patří například raně jurský rod Megazostrodon z jižní Afriky a podobně starý rod Morganucodon z Evropy a Asie. První praví savci se objevili nejpozději asi před 180 až 165 miliony let v juře, od roku 2000 bylo učiněno mnoho významných paleontologických objevů pradávných forem. Fyziologie primitivních jurských savců byla ještě do značné míry podobná fyziologii některých plazů. Ukazuje se například, že savci pečovali o svá mláďata již v době střední jury (asi před 170 miliony let), což dokládá série stop malého savce z Argentiny, nesoucího zřejmě na hřbetě svá mláďata. Podobný objev pochází i ze spodní jury Arizony (fosilie mláďat rodu Kayentatherium). Unikátní nálezy také odhalují, že někteří savci se živili masem dinosaurů (lovili jejich mláďata nebo pojídali maso zdechlin). Savci představovali v období druhohor poněkud upozaděnou vývojovou skupinu terestrických obratlovců, prošli významnou evoluční radiací až po vyhynutí dinosaurů na konci křídy před 66 miliony let. Druhohorní savci podstoupili výraznou evoluční kompetici již v době dinosaurů, kdy drtivá většina z nich nedosahovala hmotnosti vyšší než 100 gramů. V průběhu střední jury se u savců patrně objevila endotermie, která je pro tuto skupinu nyní charakteristická. V průběhu hromadného vymírání na konci křídy před 66 miliony let sice velké množství savčích druhů vyhynulo (v Severní Americe to mohlo být až kolem 93 %), dostatečné množství přežilo a na počátku paleogénu začala významná evoluční radiace v nyní již uprázdněných ekosystémech. Savci začali zabírat niky uvolněné vyhynulými dinosaury a v průběhu stovek tisíc až jednotek milionů let vytvořili větší a specializovanější formy. V prvních tisíciletích až desítkách tisíc let po dopadu planetky do oblasti dnešního Mexického zálivu přežila tzv. post-apokalyptická savčí fauna, zahrnující obvykle nejodolnější formy savců. Z nich se později vyvinuli předkové všech současných savčích vývojových linií, od rejsků přes primáty až po kytovce. Dnes žijící savci tvoří korunovou skupinu živorodých a zvláštní řád ptakořitných, který je podstatně starší. Mnoho vyhynulých řádů (např. Multituberculata) má blíže k živorodým než k ptakořitným. Živorodí se dělí na dvě větve – vačnatci a placentálové. V průběhu druhohor dochází i k vývoji schopnosti sání mateřského mléka, která je dnes typickým znakem pro celou skupinu. První evoluční radiace vývojově primitivních savců nastala již v období rané jury, před necelými 200 miliony let. V době zhruba před 100 miliony lety se odštěpily dvě hlavní větve placentálních savců – Afrotheria (zahrnující řády sirény, damani, chobotnatci, Afrosoricida, bércouni a hrabáči) a zbytek. Ten tvoří zvláštní větev chudozubých, která se oddělila zhruba před 90 miliony let a ostatní savce (skupinu Boreoeutheria). Současné druhy savců jsou potomky převážně nočních druhů, žijících v období druhohor. Plně denní formy savců se začaly objevovat až po vymírání na konci křídy v období počínajícího paleocénu před asi 66 miliony let. Větší savci se objevili už dříve než po miliónu let od události, která vyhubila dinosaury. Mezi první velké savce o hmotnosti v řádu stovek kilogramů patřili v paleocénu zástupci kladu Pantodonta, jako byl například rod Barylambda. Vědecká studie z roku 2018 dokazuje, že k vývoji unikátně stavěné spodní čelisti savců bylo nezbytné, aby nejdříve došlo k miniaturizaci elementů jejich středního ucha. Rozmnožování Podle způsobu rozmnožování se savci dělí do tří skupin. U všech savců je oplození vnitřní. První skupinou jsou ptakořitní savci (monotremata), jež zahrnují ptakopyska a ježury, a kteří kladou vejce. Ptakořitní mají jeden společný vývod pro močovody, střevo a pohlavní orgány - kloaku. Savci dalších dvou skupin rodí mláďata. První z nich jsou vačnatci (marsupialia), kteří nemají pravou placentu, proto jsou jejich mláďata při porodu nedokonale vyvinutá a „dozrávají“ vně, ve vaku tvořeném na těle samice, dokud nevyspějí. Největší skupinou jsou placentální savci, neboli placentálové (placentalia) – mláďata se vyvíjejí v děloze samice. Mláďata všech savců jsou krmena mlékem, které je vyměšováno mléčnými žlázami samice. Mléko zajišťuje výživu a odolnost vůči nákazám, protože obsahuje cenné protilátky. V jednom vrhu může být od jednoho do dvaceti mláďat. Potrava K udržení konstantní teploty slouží bohatá a výživná strava. Ta je získávána různými způsoby. Někteří savci se živí jinými zvířaty – jedná se o masožravce (zahrnuje i hmyzožravce). Ostatní savci jsou tzv. býložravci. Živí se rostlinami, které obsahují sacharidy jako je celulóza. Velikost zvířete je také faktorem při určování typu potravy. Mnoho savců potlačuje svůj metabolismus a šetří energii v procesu známém jako hibernace. Tento stav nastává pokud neexistují dostatečné požadavky na potraviny v prostředí. Anatomie a vzhled Až na výjimky mají prakticky všichni savci tělo členěné na hlavu, krk, dva páry končetin a ocas. Přesné proporce se však mezi jednotlivými taxonomickými jednotkami mohou výrazně odlišovat v závislosti na typu prostředí, způsobu pohybu a obživy, kterou konkrétní druhy (rody, čeledě) vedou. Částečně funkcionálně segmentovaná páteř savců se vyvíjela komplexně a v závislosti na vývoji jednotlivých linií, vedoucím k různým způsobům života. Tvar páteře je do značné míry korelován s ekologií daného druhu savce. Některé druhy vyvinuly schopnost letu (netopýři) nebo plachtění (vakoveverka ad.). Kůže a srst Kůže savců je dvouvrstevná a výrazně silnější než u většiny dalších obratlovců. Dělí se na škáru a pokožku. Pod škárou se usazuje vrstva tuku, která slouží k izolaci a jako zásobárna živin a vody. Jedinečným savčím výtvorem vyrůstajícím z kůže je srst. Skládá se ze tří typů chlupů. Podsadu tvoří jemnější, kratší a početnější vlníky a osiníky, třetím typem jsou delší a silnější pesíky. Hustota srsti se liší v závislosti na prostředí, v němž konkrétní savci žijí. K nejhustším patří srst vydry říční, která má až 50 tisíc chlupů na cm2. Aby savci reagovali na sezónní změny teplot a vyvarovali se přehřátí či prochladnutí, vyměňují obvykle dvakrát do roka alespoň zčásti svou srst línáním. Srst se rovněž mění u mláďat během dospívání. Taxonomie savců Standardní učebnicová klasifikace Srovnáno podle abecedy. damani (Hyracoidea) hlodavci (Rodentia) hmyzožravci (Insectivora) chobotnatci (Proboscidea) chudozubí (Edentaxa) kytovci (Cetacea) letouni (Chiroptera) letuchy (Dermoptera) lichokopytníci (Perissodactyla) luskouni (Photibota) primáti (Primates) ptakořitní (Monotremata) sirény (Sirenia) sudokopytníci (Artiodactyla) šelmy (Carnivora) tany (Scandentia) vačnatci (Marsupialia) zajícovci (Lagomorpha) McKenna-Bellová Začátkem 21. století je nejucelenějším obecně přijímaným systémem dělení zavedené paleontology Malcolmem C. McKennou a Susan K. Bellovou, jež publikovali v roce 1997 ve své knize Classification of Mammals: Above the species level. (České překlady jsou zde především orientační a nemusí vždy odpovídat přesnému vymezení skupiny. Skupiny označené † jsou vyhynulé – většina vyhynulých skupin ovšem není v tomto zjednodušeném přehledu zahrnuta.) podtřída Prototheria – vejcorodí řád Platypoda – ptakopyskové řád Tachyglossa – ježury podtřída Theriiformes infratřída †Allotheria infratřída †Triconodonta infratřída Holotheria nadkohorta Theria – živorodí kohorta Marsupialia – vačnatci velkořád Australidelphia – australští vačnatci nadřád Microbiotheria – kolokolové nadřád Eometatheria řád Notoryctemorphia – vakokrti „grandorder“ Dasyuromorphia – kunovci „grandorder“ Syndactyli – srostloprstí řád Peramelia – bandikuti řád Diprotodontia – dvojitozubci (klokani, koaly, vombati a další) velkořád Ameridelphia – američtí vačnatci řád Didelphimorphia – vačice řád Paucituberculata – vačíci kohorta Placentalia – placentálové velkořád Xenarthra – chudozubí řád Cingulata – pásovci řád Pilosa – mravenečníci a lenochodi velkořád Epitheria nadřád Preptotheria „grandorder“ Anagalida „mirorder“ Macroscelidea – bércouni „mirorder“ Duplicidentata řád Lagomorpha – zajícovci „mirorder“ Simplicidentata řád Rodentia – hlodavci „grandorder“ Ferae řád Cimolesta – luskouni řád Carnivora – šelmy a ploutvonožci „grandorder“ Lipotyphla – hmyzožravci řád Chrysochloridea – zlatokrti řád Erinaceomorpha – ježkové a krtci řád Soricomorpha – rejskové, bodlíni a štětinatci „grandorder“ Archonta řád Chiroptera – letouni řád Primates – primáti řád Scandentia – tany řád Dermoptera – letuchy „grandorder“ Ungulata – kopytnatci řád Tubulidentata – hrabáči „mirorder“ Eparctocyona řád Cetacea – kytovci řád Artiodactyla – sudokopytníci „mirorder“ Altungulata řád Perissodactyla – lichokopytníci řád Uranotheria – chobotnatci, sirény a damani Molekulární klasifikace V posledních letech se pomalu prosazuje klasifikace na základě DNA. Tato metoda dokáže odhalit příbuzenské vztahy, jež nejsou patrné z klasického zkoumání tělesné stavby – její nevýhoda však spočívá v tom, že obvykle nedokáže zohlednit paleontologická data a zařazení vymřelých druhů. Prototheria – vejcorodí Theria – živorodí Marsupialia – vačnatci Placentalia – placentálové větev Atlantogenata skupina I – Afrotheria větev Afroinsectiphilia řád Macroscelidea – bércouni (Afrika) řád Afrosoricida – afrosoricidi (Afrika) řád Tubulidentata – hrabáči (subsaharská Afrika) větev Paenungulata řád Hyracoidea – damani (Afrika, Arábie) řád Proboscidea – chobotnatci (Afrika, jihovýchodní Asie) řád Sirenia – sirény (tropy (celosvětově)) skupina II (řád) – Xenarthra – chudozubí podřád Pilosa – lenochodi a mravenečníci (tropy Nového světa) podřád Cingulata – pásovci (Amerika) větev Boreoeutheria skupina III – Euarchontoglires – širší primáti nadřád Euarchonta řád Scandentia – tany (jihovýchodní Asie). řád Dermoptera – letuchy (jihovýchodní Asie) řád Primates – primáti (celosvětově) nadřád Glires řád Lagomorpha – zajícovci (Eurasie, Afrika, Amerika) řád Rodentia – hlodavci (celosvětově) skupina IV – Laurasiatheria řád Eulipotyphla – hmyzožravci větev Ferungulata řád Cetartiodactyla – sudokopytníci a kytovci větev Pegasoferae řád Chiroptera – letouni (celosvětově) větev Zooamata řád Perissodactyla – lichokopytníci větev Ferae řád Pholidota – luskouni (Afrika, jižní Asie) řád Carnivora – šelmy (celosvětově) Tato klasifikace je v plném souladu s aktuálními představami o fylogenetickém stromu vyšších taxonomických úrovní (nad úrovní řádu) recentních savců: Rychlost pohybu některých druhů Gepard 96–101 km/h (na úseku max. 400 m 112 km/h) Antilopa 88–95 km/h Závodní kůň 69 km/h Hyena 64 km/h Delfín 50 km/h (max. 64 km/h) Kočka 48 km/h Lachtan 40 km/h Člověk 37,6 km/h (prům. rych. Usain Bolt); (rekord 44,7 km/h) Lenochod 0,24 km/h Odkazy Reference Literatura BURNIE, David. Zvíře. Londýn : Dorling Kindersley Book, 2001. 624 s. (přeloženo) Nathan Upham, Jacob A Esselstyn & Walter Jetz (2019). Ecological causes of uneven diversification and richness in the mammal tree of life. bioRxiv 504803. doi: https://doi.org/10.1101/504803 Nathan S. Upham, Jacob A. Esselstyn & Walter Jetz (2019). Inferring the mammal tree: Species-level sets of phylogenies for questions in ecology, evolution, and conservation. PLoS Biology 17(12): e3000494. doi: https://doi.org/10.1371/journal.pbio.3000494 Zhou, Y.; et al. (2021). Platypus and echidna genomes reveal mammalian biology and evolution. Nature. doi: https://doi.org/10.1038/s41586-020-03039-0 Související články Seznam savců Česka Externí odkazy Systém Therapsidi Obratlovci


source: wikipedia

text: ROM (z anglického Read-Only Memory) je v informatice typ elektronické paměti, jejíž obsah je dán při výrobě, není závislý na napájení (je tzv. nevolatilní). Používá se pro uložení firmware v elektronických přístrojích, dříve také ve starších počítačích (ROM pro Sinclair ZX Spectrum), kde zajišťuje jejich běžnou činnost. V minulosti byly paměti typu ROM v počítačích používány pro uložení BIOSu (slouží pro zavedení operačního systému), firmware v mechanice, disku, grafické kartě a dalších. Dnes už se u PC setkáme s typem ROM velmi ojediněle z důvodu nemožnosti aktualizace firmware a BIOSu pro opravu chyb a případně přidání nových vlastností. Charakteristika Informační obsah ROM je do paměti uložen při výrobním procesu, takže jejich výroba se vyplatí pouze ve velkých sériích. Zákazník si musí nechat na zakázku vyrobit příslušnou masku používanou při jejich výrobě. Pokud je v paměti chyba, je nutné celou paměť vyměnit. I když se v průběhu času rychlost ROM pamětí měnila, byla obvykle nižší, než paměti typu RAM. Proto byl obsah paměti ROM kopírován při startu počítače do paměti RAM (tzv. shadow RAM). Tato vlastnost se dala u počítačů IBM PC nastavit v BIOSu. Rychlost zápisu byla vždy výrazně nižší, přičemž tento stav trvá dodnes (včetně pamětí flash). Specifickým typem ROM paměti jsou lisované kompaktní disky (CD) a DVD (i když existují i jejich přepisovatelné varianty). Nástupci ROM Problém nutnosti určení obsahu již ve výrobě byl odstraněn v roce 1956 nástupem pamětí PROM, které bylo možné pomocí speciálního přístroje naprogramovat až u zákazníka (typicky průrazem pomocí vyššího napětí, než bylo pro normální použití). Dalším krokem byl nástup pamětí EPROM v roce 1971 s možností návratu ke stavu před programováním (a tedy možností přepisu obsahu). EEPROM v roce 1983 přinesly možnost programování přímo v příslušném přístroji (bez nutnosti paměť vyjímat a vkládat do programátoru). Flash paměť, která se rozšířila na počátku 90. let 20. století, umožňuje blokový přepis. V současné době mnohdy koexistují paměti EEPROM a flash v jednom zařízení, typicky jednočipových počítačích, kde paměť EEPROM slouží jako paměť programu a paměť flash jako paměť pro data. EEPROM poskytuje řádově vyšší počet přepisů, než paměť flash, ale je dražší. Rychlost Přestože relativní rychlost pamětí typu RAM a ROM se v průběhu času měnila, od roku 2007 mohou být čipy pamětí RAM schopny číst několikanásobně rychleji než většina pamětí typu ROM. Z tohoto důvodu (a k umožnění jednotného přístupu) je obsah paměti ROM někdy kopírován do paměti RAM, nebo je stínován před jejím použitím a následně přečten z paměti RAM. Zápis U elektricky modifikovaných pamětí ROM je zapisovací rychlost obvykle mnohem pomalejší než rychlost čtecí a obvykle může vyžadovat také větší napětí, změny zapojení jumperu, který umožňuje zápis, a příkazové kódy lock/unlock. Moderní technologie NAND Flash dosahuje rychlosti zápisu až 10 GB/s, což umožňuje zvýšené investice jak u spotřebitelský a podnikových SSD, tak také u produktů s pamětí flash v mobilních zařízeních vyšší třídy. Na technické úrovni je nárůst dosažen tím, že se zvyšuje paralelnost - jak v konstrukci regulátoru, tak v úložišti. Využití je u velkých pamětí pro čtení a zápis DRAM, kde se zavádí paměťové buňky, které jsou schopny ukládat více než jeden bit (DLC, TLC a MLC). Druhý přístup je více náchylný k selhání, které bylo do značné míry zmírněno nadměrným předimenzováním (zahrnutím volné kapacity do produktu, která je viditelná pouze pro kontrolér jednotky) a stále více sofistikovanými algoritmy pro čtení a zápis ve firmwaru zařízení. Reference Externí odkazy Počítačová paměť Zkratky


Karel Janů - Praha 7 - ABC Českého Hospodářství Nabízíme grafická a kreativní řešení firemních corporate, tvorbu logotypů a tiskových reklamních materiálů. Šmeralova 198/25 IČ: 67791361 Mobil: +420 603 554 215Fax: +420 266 710 302E-mail: janu@segway.comWWW: www.segway-cz.com Kontaktní osoba Karel Janů - Majitel


source: fineweb

text: - Zklidňující hydratační krém - mléko pro odlíčení očí a obličeje - hydratační pleťovou emulzi - tělový balzám s růžemi Co bych řekla k jednotlivým produktům... Tělový balzám voní naprosto božsky po růžích. Ale fakt žádná umělá hnusná parfemace, ale příjemný růžový závan. Protože jsem trochu škudlík a přijde mi strašná škoda mazat tímhle skvostem celé tělo (protože to by mi dlouho asi nevydržel), mažu si s ním ruce. Musím se přiznat, že jsem pak jak šílená a mám nutkání si k rukám přivonět každých 5 minut. Zejména když jsem teď během zkouškového ležela v knížkách a měla nervy v háji, tak jsem si vždycky namazala ruce a bylo to jako balzám na duši :) Stačí mi holt málo ke štěstí :) Je vážně moc příjemný, není mastný, rychle se do kůže vsákne a zároveň je kůže dlouho hydratovaná a jemná na dotek. Asi nejsem z těch, kteří by zrovna do tělového mléka investovali několik stovek, ale kdyby mi někdo daroval plné balení, vůbec bych se nezlobila a byla nadšená :) Takhle mi ale musí zatím stačit jen miniaturka :) Mléko pro šetrné odlíčení obličeje a očí využívám na cestách nebo když nepřespávám doma. Co mě velice mile překvapilo byl fakt, že mléko opravdu nedráždí při odličování ani oči. Což se u mě rovná polovičnímu zázraku, protože jen tak něco mi do očí přijít nemůže. Zejména teda odličovací mléka ne. Takže za to má u mě spoustu plusových bodů. Navíc ještě příjemně voní a není mastné. Nejsem sice milovníkem odličovacích mlék, ale občas to přežiju a ráda je použiju. Takže i v tomto případě mě mléko vůbec nezklamalo. Hydratační pleťová voda má celkem výraznou parfemaci. Cítím z ní nějaké kytičky. Voda je bez alkoholu a musím uznat, že balení není tak praktické, protože dírka na hrdle lahvičky je dost malá. To je samozřejmě ale problém jen tohoto malého balení. Po použití jsem měla na obličeji ale takový divný pocit. Ne že by byl přímo ulepený, ale není to jako když použiju třeba růžovou Biodermu. Něco tam prostě cítím a to se mi moc nelíbí. Můžu vám říct, že mi mnohem lepší přijde hydratační tonikum od Lirene, které taky krásně voní a na pleti ho nijak necítím. Asi bych do velkého balení Tonique Douceur nešla a přišlo by mi zbytečné za něj dávat tolik peněz. Zklidňující hydratační krém Hydra Zen Neurocalm byl pro mě největším lákadlem. Je vhodný pro všechny typy pleti včetně té citlivé. Krém má velice příjemnou a pro mě líbivou parfemaci. Většina krémů luxusnějších značek mi většinou nevoní, spíš tedy smrdí, a tento krém mě proto velice mile překvapil. Když jsem se šla podívat do Sephory, kolik tenhle drahoušek stojí, tak jsem si ho znovu i vyzkoušela a zjistila sem, že mají už asi staré testry, protože krém neuvěřitelně hnusně páchnul. Pak si choďte kupovat a vybírat krémy, když vás testr odradí! Takže vám můžu říct, že kdybych si krém nevyzkoušela sama, asi by mě v parfumerii nikdo nepřesvědčil. Textura krému je velice příjemná, není příliš hutná, ale přesto na obličeji cítíte lehký film, který pleť hydratuje. A i když je teď venku celkem parno, tak je krém příjemný a hlavně i po dlouhé době cítím, že je pleť hydratovaná, příjemná na dotek a není mastná. Až někdy budu mít přebytečné finance navíc, asi si ho pořídím. Vzhledem k jeho ceně pohybujícící se od 1400-1700Kč to bude asi někdy v hodně vzdálené budoucnosti. Musím říct, že na mě vážně udělal dojem! Když to shrnu, tak hydratační krém mě nadchl asi nejvíc ze všech výrobků a pokud někdy budu mít dostatek financí, tak si ho pořídím. Tělový krém je opravdu příjemný a voňavý, ale na tělové mléko za několik stovek asi nebudu mít finance nikdy :) Myslím, že se dají sehnat srovnatelně kvalitní i voňavé za méně peněz. Odličovače jsou fajn, mléko mi sedlo asi víc než hydratační voda, ale nad vážnou koupí asi spíš neuvažuji a své oblíbence zatím mám. Každopádně jsem ale ráda, že jsem měla možnost vyzkoušet zase něco nového a rozšířit si tak své obzory :) Máte s některým z těchto výrobků vlastní zkušenost? Používáte něco z pečující řady od Lancome? Doporučily byste mi nějaký osvědčený výrobek? :)


Děsivé: Zlom San Andreas je v kritickém stavu. Obří zemětřesení hrozí a škody budou hrozné | Prima Zoom Problém podle nové zprávy geologů je v tom, že od roku 1857 nedošlo v jižní části tohoto zlomu k žádným větším uvolněním napětí. Kromě výše zmíněné události v San Franciscu před sto lety a dalších silných otřesů roku 1989 s epicentrem v Loma Prieta se ale žádné další větší otřesy nekonaly – jižní část je jimi nedotčená v podstatě úplně. A to znamená, že se nemůže nahromaděná energie uvolnit: čím déle bude toto napětí potlačované, tím více energie se do něj uloží – a tím silnější pak budou budoucí otřesy. Vědci tedy vědí, že další zemětřesení, k němuž v Kalifornii dojde, bude „To velké“. Nedávno se v kinech objevil katastrofický film San Andreas, který tuto událost popisuje. V něm má otřes půdy magnitudo 9.0 – nic takového Severní Amerika v době, co tam žijí lidé, nezažila. Podle geologů ale k tak katastrofální situaci nedojde, otřesy podle nich budou mít sílu „jen“ 8.0, ale pokud k nim dojde v nejbližší budoucnosti několika dalších let, pak by mohla mít magnitudo dokonce jen 7.0. Tento rozdíl sice vypadá jako velmi drobný, ale ve skutečnosti je obrovský: zemětřesení se silou 9.0 totiž uvolní 32krát více energie než to o síle 8.0 a dokonce 1 000krát více než to o síle 7.0. Autor: Martin Kolář, Vydáno: 12.12.2020


Stavební spoření má v Česku přes čtyři miliony klientů, na smlouvách je uloženo přes 400 miliard korun a spořitelny před koncem roku lákají na akce odpouštějící poplatky za uzavření smlouvy....


text: Pudr a benzín je česká filmová komedie Jindřicha Honzla z roku 1931. Písničkový film představuje policistu Jana Wericha a taxikáře Jiřího Voskovce, kteří usilují o známou herečku a snaží se ji pobavit na výletě. Základní údaje Námět: Jan Werich, Jiří Voskovec Scénář: Jan Werich, Jiří Voskovec, Jindřich Honzl Hudba: Jaroslav Ježek Kamera: Václav Vích Režie: Jindřich Honzl Hrají: Jan Werich, Jiří Voskovec, Ella Šárková, Bohuš Záhorský, Josef Skřivan, Josef Plachý-Tůma, Miloš Nedbal, Joe Jenčík Další údaje: černobílý, 94 min, komedie Výroba: VAW, 1931 Zajímavost Představitelka hlavní role Ella Šárková získala doporučení k Voskovci a Werichovi, kteří hledali představitelku dívčí role ve filmu Pudr a benzin, díky náhodném setkání s režisérem Karlem Dostalem v lázních Sliač . Tím zahájila svoji filmovou kariéru, ve které vytvořila přes 30 rolí. Odkazy Reference Externí odkazy České filmové nebe - Pudr a benzín České filmové komedie Filmy z roku 1932 Československé černobílé filmy Filmy Jindřicha Honzla


IDC: Globální trhy switchů a routerů pokračují v solidním růstu, náš region nikoliv | ChannelWorld.cz IDC · switche · routery · 1Q19 · 2019 · Cisco · Huawei · Arista · HPE · New H3C Group Společnost IDC ve své zprávě hovoří o pokračujícím pozitivním vývoji na celosvětových tržích switchů a routerů. Trh switchů pro 2. a 3. vrstvu vykázal v prvním čtvrtletí tohoto roku nárůst 7,8 % na 6,8 miliardy dolarů. Trh routerů potom vyrostl o 8,2 % na 3,6 miliardy dolarů. Situaci podle Rohita Mehry z IDC nahrává fakt, že organizace z celého světa pokračují v digitální transformaci a uvědomují si, že sítě hrají v tomto ohledu mimořádně důležitou roli. Nejrychleji rostla poptávka po 25Gb Analytici naznačují, že i nadále prudce roste poptávka po switchích podporujících 100Gb ethernet. Tento segment v prvním kvartálu 2019 dosáhl 3,6 milionu prodaných portů, což představuje nárůst o 85,3 %. Příjmy segmentu vzrostly o 59 % n a 1,2 miliardy dolarů. Působivý růst zaznamenaly i 25Gb řešení – poptávka po nich meziročně vzrostla o 133,3 % na 304 milionů dolarů, počet prodaných kusů stoupl o 104,8 %. Naopak prodej 40Gb switchů poklesl o 21,3 %. Segment 10Gb switchů v prvním čtvrtletí tohoto roku vzrostl o 8,6 % a v současné době drží 28,7% podíl na trhu. Poptávka po 1Gb řešeních stoupla o mírných 2,9 %, tvoří však 40,3 % celkových tržeb trhu. Poptávka ve střední a východní Evropě stagnuje Z geografického hlediska se nejvíce dařilo trhu na Blízkém Východu a v Africe, kde meziročně posílil o 9,5 %. Západní Evropa vykázala mírný 3,5% růst a náš region střední a východní Evropy ve sledovaném období stagnoval při 0,3% růstu. Co se týče jednotlivých výrobců, vrcholnou příčku udrželo Cisco s meziročním nárůstem o 8,3 %; v současné době drží nadpoloviční většinu trhu. S velkým odstupem druhá skončila společnost Huawei, která však zaznamenala 18,9% růst. Ještě vyšší růst vykázala třetí Arista Networks, a to o 24 %. Společnost se soustředí hlavně na hyperškálovatelná řešení a poskytovatele cloudových služeb. Naopak čtvrté HPE oslabilo o 5,6 % a společnost Juniper se propadla dokonce o 23,4 %.


24. 1. 2012 Pullblox Vymyslet logickou hru, která by nebyla Tetris a zároveň by poskytovala takřka neomezené množství kombinací, to není snadný úkol. S nástupem dotykových zařízení se s různými více či méně povedenými hříčkami roztrhl pytel. Kolik z nich si ale vybavíte? A kolik z nich byste považovali za skutečně vyvedené? Aniž bych se nějak zabýval iOS hrami, tak vím jediné - máte-li rádi (logické) hry, přejděte raději na tradiční herní systémy. Dovolte, abych vám představil Pullblox, mimo Evropu též známý pod názvem Pushmo. Hned z kraje musím poznamenat, že jsem velice špatný hráč logických, potažmo strategických her. Už jsem někde na blogu zmínil, že jsem nedokončil ani první level české hry Boovie. A takto bych se mohl ztrapňovat docela dlouho, snad nenajdete strategickou hru, ve které bych kdy exceloval. A Pullblox není výjimkou - dost často tápám a to jsem prosím v polovině hry, kdy začíná trochu přituhovat. Nemám talent zkrátka. Jenže ta hra mne přesto baví! Není to zázračný výkon? Zcela jistě je. Roli v tom hraje asi i fakt, že hra je přísně logická a že nedisponuje žádným časovým limitem, nejde o rychlík. Je to celé jenom o tom, že pochopíme jeden jediný základní herní mechanismus a ten používáme více a více kreativně, více a více komplikovaně a více a více zábavně. V tomto směru mi Pullblox připomíná trochu Tetris - je jenom jedna věc, kterou musíme doopravdy zvládnout. Polydocdecalhoihadronhexasexahedrodibidolydecadodron. Všechno ostatní jsou plky. Ve světě Pullbloxu existují dětské prolézačky, které jsou sestavené z různě poslepovaných kvádrů, do roztodivných obrazců. Občas se stane, že někde v obrazci se "zasekne" dítě a my ho musíme zachránit. Děje se tomu tak, že jednotlivé části mozaiky vytahujeme do třetího rozměru až o tři úrovně a tím si stavíme plošiny, po kterých můžeme vyskákat výše a opět si vytáhnout jiné kvádry, abychom si vystavěli cestičku výše, k našemu cíli. Vtip tohoto principu má dvě těžiště. První je založeno na přísné logice, že nemůžeme kvádry tahat do prostoru více, než o tři úrovně, avšak záleží na tom, kolik místa máme pod nohami. Pokud stojíme na plošině, která čouhá do prostoru jen dvě úrovně, nemůžeme vytáhnout plošinu nad ní o více, než jednu úroveň. A stojíme-li na plošině, která čouhá do prostoru jen o jednu úroveň, nemůžeme stojíce na ní vytáhnout do prostoru nic. Avšak nevěšme hlavu - bloky nemusíme tahat jen čelně, ale i z boku a tím své manévrovací schopnosti znásobit. Druhé těžiště je velice zajímavé. Pullblox totiž není hopsačka, i když ovládáme skákajícího panáčka. Ten je ve skutečnosti kurzorem k tahání kostek. Jenže tento kurzor má své omezení pohybu. Nemůžeme jen tak od Podlahy vyskočit kam chceme - naopak je hlavní hrdina motoricky omezený a může tak skákat jen o jedno políčko nahoru, případně úhlopříčně. Tento faktor podle mne způsobuje, že by byla hra v praxi nehratelná bez tlačítek. Nejde o to, že by hra vyžadovala nějakou milimetrovou přesnost, ale spíše jde o rychlost a pohodlnost ovládání. A také o určité vžití se do role. Jednotlivé puzzly díky těmto jasným definicím hráčova omezení tak mohou velice snadno oscilovat mezi dětsky snadnými a nelidsky obtížnými. Pozdější úrovně si pomáhají ještě teleporty a také tlačítky, které automaticky vystřelí všechny bloky jedné barvy do třetí úrovně vyčuhování. Jelikož jsem teprve v polovině hry, tak nevím, jaké ještě věcičky si na nás hra připraví. Nic to ale nemění na tom, že základní princip je jenom jeden a neměnný. Tak se mi to 1000 líbí. Základní hra obsahuje asi 250 úrovní a ty se dají rozdělit na dvě základní kategorie. Jedna jsou tady úrovně ve smyslu "challenge", tedy přísně logicky vymyšlené, abstraktní stavby, na které musíme s přísnou logikou. A pak jsou tady úrovně, ve kterých nejde vysloveně o tvrdou výzvu, ale jsou to prostě milé obrázky ve formě obřího pixel artu. Ne snad, že by tyto úrovně byly snadné, ale nejsou vysloveně designované na logickou hratelnost a dá se tam víc vyřádit. Společným jmenovatelem pro všechny úrovně je ale jistě fakt, že většina úrovní má více možných řešení, že není nutné vždy hýbat s každým blokem a že lze trávit spoustu času experimentováním v oné části hádanky, kde nemusíme ve skutečnosti dělat vůbec nic. Líbí se mi, že hra je díky tomu svobodná a zároveň mile svádí hráčovu pozornost za zcestí. Úrovně jsou opravdu s citem navržené, jinak bych asi u hry nevydržel těch 5 hodin, co mi nyní 3DS ukazuje. A nejde o žádný konec mého hraní, každý večer si lámu hlavu. Potenciál ale navíc vidím v tom, že Pullblox má vestavěný editor na úrovně. Zběžným pohledem dojdete k tomu, že jde vlastně jen o velkou dvourozměrnou mřížku, do které různými barvami vkládáme pixely... a to je celé! Vlastní úrovně lze pak exportovat do formátu QR kódu a ten pak šířit, jako mor. Však si dejte do Google Images heslo Pushmo nebo Pullblox a uvidíte, o čem mluvím. Nejde ale jenom o úrovně za účelem logického trápení - naopak většina QR levelů na internetu se snaží o pixelart - převádí známé spritové obrázky do tohoto formátu. Najdeme tam tak mnoho postaviček z různých starších her, scenerie nebo fantasmagorické výjevy. Ačkoliv jsou prakticky nehratelné, dá se na tomto jevu pozorovat fenomén tvůrčí posedlosti. Hráči dostali jednoduchý nástroj, který je motivuje něco dělat - a masově to šířit. Může se tak stát, že časem narazíme na opravdové skvosty. Tím se Pullblox zásadně liší od her jako Little Big Planet například, kde je editace úrovní relativně komplikovaná. Naopak se hodí přirovnání k Minecraftu, avšak jen ve dvou rozměrech. Zamýšlel jsem se, jak tuto hru hodnotit. Jásavé devítkové hodnocení magazínů a webových portálů se ke hře jakoby nehodí. Jenže zároveň nevím, co bych hře vytknul! Grafika je roztomilá a třetí rozměr pomáhá orientaci (i když herně prakticky není potřeba - přesto hraju po většinu času ve 3D). Hratelnost je skvělá, kreativní a inteligentní. Rozšiřitelnost je prakticky neomezená, hra vydrží skutečně dlouho. A díky tomu, že ke hraní bude motivovat nejen pokoření puzzlů, ale také chuť si vyzkoušet "jak těžké je asi splnit level se spritem hlavního hrdiny z Dooma" - jenom pro tu srandu - je to tam! Hra stojí jen 4.50 EUR na eShopu, což za tyhle peníze znamená, že opravdu není co řešit a jde o must-have této platformy. Je to zábava a to v podstatě nevyhledávám logické hry! Pokud by Tetris dostal desítku, tak Pullblox mne zaujal na osmičku minimálně. A to je sakra co říct. Hry na 3DS? Nebojím se říct, že se blýská na lepší, mnohem lepší časy! P.S.: Ačkoliv pravdivé, tak je celkem úsměvné tvrzení, že Pullblox je nejlepší hrou na eShopu. Pro ty, co do nabídky vidí, se mohou zasmát. Jde totiž snad o první online hru v historii Nintenda, která nestojí za zlámanou grešli. Ba co víc - Pullblox svou kvalitou dalece překonává většinu hříček na DS i Wii, za které si Nintendo bez ostychu řeklo 30 EUR. Že by tady byla revoluce? 1 komentář: Já myslím, že se blízká na lepší časy. Je fakt, že v Shopu většina her stojí za pendrek, ale jsou tam hry, za které ty peníze stojí: Mighty Switch Force (krát 1000 ká, ale super), Zelda:Four Sword (dokonce zadarmo), Antipole. Prý je velmi dobrá Shantae a ještě určitě pár dalších. Osobně si myslím, že za tech pár kaček stojí i Zelda:Links Awaiking a další kousky pro Virtual konzoli. Mě osobně vemi potěšila předělávka Kid Icarus do 3D a Kirby's Adventure 3D.OdpovědětVymazat


source: CulturaX

text: právě se nacházíte Badmintonweb.cz » Aktuality a články » MČR veteránů: nejvíce medailí získali hráči z Proseka Pouze pětičlenná výprava pražského oddílu ve složení Diana Pražáková, Dana Kykalová, Pavel Kubiš, Jiří Parkán a Jiří Mrázek získala unikátní bilanci: všichni hráči si z Liberce odvezli alespoň jednu zlatou medaili. Dvě výhry zaznamenali Pražáková (v párových disciplínách kategorie 35+), Kykalová (ve čtyřhře a mixu) a Parkán (dvouhra a čtyřhra). Mezi pětatřicetiletými se z dvou vítězství radoval také vesecký Michal Haršanyi, ženskou dvouhru ovládla Ludmila Bášová. Petr Báša bilanci své ženy dokonce překonal - v kategorii 45+ získal první místa ve dvouhře i čtyřhře spolu s Milanem Maixnerem. Ale nepřeskakujme - ještě tu je kategorie 40+. Také zde se našli dvojnásobní mistři: Radek Gregor a Ladislav Oros, kteří vyhráli spolu čtyřhru, Radek přidal vítězství v mixu a "Lába" ve dvouhře. V kategorii 50+ se hrála pouze dvouhra mužů, kterou nejlépe zvládl Luboš Kunášek. Mezi 55+ dominoval Jiří Parkán, vítěz dvouhry a čtyřhry s Jiřím Mrázkem. V kategoriích 60 a 65+ se pak už hrála pouze dvouhra mužů, jejími vítězi se stali Antoním Lesniak a Pavel Homolka.


text: Signum laudis je československý barevný film natočený v roce 1980 režisérem Martinem Hollým. Příběh se odehrává na ruské frontě na sklonku první světové války. Fanatický kaprál Hoferik (Vlado Müller) dobude a dočasně udrží nevýznamnou kótu, i když v těžké bitvě téměř celá jeho jednotka padne. Za to obdrží vysoké vyznamenání Signum laudis. Situace se ale mění, přichází nepřátelský protiútok a ukazuje se, že Hoferik je vojenskému vedení najednou na obtíž. Externí odkazy Československé dramatické filmy Filmy z roku 1980 Slovenské válečné filmy Slovenské dramatické filmy Filmy o první světové válce


text: Přečtěte si články, rady a tipy na téma bydlení, dům a zahrada. Novinky ze světa internetu a online byznysu. Zajímá Vás elektronika, mobily, technologie? Čtěte náš technologický magazín. Samolepky na zeď, nálepky na stěnu - dekorace, které jinde nenajdete! Přinášíme Vám přehled tajemných míst, která se nacházejí na území České republiky. Vypravte se spolu s námi na putování po místech, která jsou opředena tajemstvími, záhadami a mysterii. Některá místa, o kterých si tady budete číst jsou hodně známá a některá jsou známá méně, nicméně budete sami překvapeni, kolik takových míst se u nás nachází. V každém díle našeho nového seriálu Vám přineseme tři záhadná místa. Andělská hora - Alchymistická kuchyně V době, kdy držel hrad Linhart Colonna z Felsu, tj. v letech 1594 - 1620, zde byla alchymistická laboratoř. Pracoval v ní Jakob Tenzel, autor knihy "De metallis diversi tractatus". Annín - tajuplný Mořic Nad obcí Annín, na levém břehu Otavy na vrchu Mouřenci (617 m) stojí osaměle pozdně románský kostel s kostnicí, kdysi zasvěcený sv. Mořici (též Mouřenci, světci tmavé pleti). Váže se k němu mnoho pověstí o potrestaných rušitelích klidu mrtvých a světélkujících kostech. Údajně bylo místo, na kterém stojí, původně zasvěceno Černobohovi - bohu zla a neštěstí, u nás zaměňovanému s ďáblem, či Moraně - bohyni zimy a smrti, sv. Mořic měl být zkřešťanštěním tohoto kultu, s Černobohem má společnou barvu a s Moranou podobné jméno. Později byl kostel přesvěcen kultu sv. Vavřince. Kostel pomáhal zakládat blahoslavený Vintíř. Pokud Vás blíže zajímají záhady a záhadná místa, zkuste se podívat na webové stránky zahadnamista.cz. Batelov - Čertův hrádek a Kočár Kdysi vozil ďábel ze skalnatého vršku nad Batelovem kamení na stavbu svého hradu. Místo, kde tento hrad stojí je kopec 714 m), severně za Rohoznou. Říká se mu čertův hrádek a na jeho vrcholu stojí žulové skály rozpukané do kvádrovitých tvarů tak, že připomínají rozvaliny hradu. Pekelník svůj hrádek nestihl dostavět, protože zakokrhal kohout a překazil tak jeho noční rejdy. Podle jiné pověsti chtěl čert zbudovat svůj hrad dříve, než kněz v Dolní Cerekvi začne sloužit mši, ale rovněž se mu to nepovedlo. Od té doby se od Batelova až ke hrádku povalují kameny z jeho stavby. Jednomu z nich u Batelova se říká Čertův kočár. Z dálky opravdu připomíná krytý kočár z kozlíkem. V kočáru je otvor, ve kterém se čerchmant schovával před nepohodou. |Stáhnout článek v PDF: ZDE Autor: Admin Vydáno: 16/6/2010 Přečteno: 20652x Hodnocení: 2 (hodnoceno 38x) Vaše hodnocení: 1 Online nabídka od Finep. Obytné komplexy nebo-li developerské projekty Praha jsou stále více oblíbené mezi Pražáky. Easy firma pro Vás má firmy na prodej a jsou to s.r.o., a.s., SE. Nabízíme výhodné a krásné nové byty Praha včetně luxusních a to i v novostavbách. Což jsou takzvané firmy na prodej nebo-li ready made společnosti. Vyberte si vysněný byt z některé novostavby v Praze. Laserové operace očí a zraku dokáží odstranit oční vadu. Operace vašeho zraku laserem je dnes běžná věc.


20. 2. 2013 New Super Mario Bros. U Poslední z trojice her, kterou jsem si domů odnesl společně s WiiU byly pochopitelně nový Mario. Tady musím dodat jednu důležitou věc. Nintendo sice pochopilo, jak je Mario pro ně cenný a jak moc ho s Wii a potažmo i s DS opomíjeli - co se klasických hopsaček týče. Vlastně vyšla jen jedna! New Super Mario Bros. pro Nintendo DS. Byly tady hry jako Galaxy, Paper Mario, Mario & Luigi Saga a několik spinoffů jako Mario Kart. Ale kdy naposledy vyšel "normální Mario"? Na GameCube to nebylo, na N64 už vůbec ne. Sice v případě Super Mario 64 lze hovořit o inovaci v novém žánru, ale "klasický" Mario je přece 2D! Nebál bych se přísně řici, že to byl Super Mario World pro SNES z roku 1990. Pak až do roku 2006 nic nevyšlo! A tak Nintendo začalo chrlit nové hry - jednak Super Mario Land 3D Land, který je teda 3D - a pak New Super Mario Bros. 2 pro 3DS, New Super Mario Bros. Wii a New Super Mario Bros. U pro WiiU. Znenadání měl člověk pocit, že je poněkud přemáriováno a neměl na další hru chuť. Aniž by to nutně bralo na kvalitě daným hrám, posuzovanými odděleně. V mém případě ale hraje fakt, že Wii a 3DS verzi 2D Mario her jsem hrál jen velice málo, skoro vůbec. Ve Wii verzi jsem neměl dost spoluhráčů okolo sebe a hraní postrácelo 1000 smysl. V případě 3DS verze jsem prostě neměl dost peněz a pak jsem se rozhodl počkat si na WiiU verzi. Takže vlastně jsem z herního hlediska moc přecpaný nebyl. Nový Mario je ale výtečný exemplář toho, jak Nintendo technicky umí vydávat "ty samé hry". Je to prostě Mario - nemůžete mu to vzít. Dvě tlačítka, čtyři směry a jedem! Vymazelná animační metoda, přesné ovládání, kreativní interakce s prostředím a potažmo level designem. Vtipné nápady na pokročilejší pohybové techniky a sebratelné bonusy. Nintendo exceluje nejen v remixování starého, ale vymýšlením opravdu nového. Jakkoliv banálně to může znít - implementace zpracování světla a tmy hraje podstatnou roli při průchodu levelem a připomíná tak některé "mizející před světlem" úrovně ze Super Mario Galaxy (tam tedy ve 3D). Valím oči nad tím, jak citlivě musím dávkovat mačkání tlačítek, abych udělal vše elegantně s vyžadovanou pixel-perfect přesností. Nad to je hra poměrně těžká! Rozhodně se nedá projít všemi úrovněmi na první pokus. Naopak - i zkušenější hopsač se potrápí. Není to ale ten frustrující styl, kdy "něco prostě nejde a nejde", je to proces učení, kdy se po pár (desítkách) ztracených životech zkrátka naučíte dělat vše naprosto dokonale. Každý další pokus o zdolání vykazuje jasné známky postupu - a ta naděje, blízkost úspěchu, to vše pohání. Tohle je na medaili! Obsah hry je také překvapivě velký. Na "základní dohrání" stačí tak osm hodin tipuji, jenom abyste viděli konec. Pak ale přijde práce se sbíráním velkých mincí (tři, dobře skryté v každé úrovni) a tím pádem znovu-objevování již dávno dohraných úrovní. Tím vás hra motivuje k dokonalejšímu zvládnutí, aby i ty nejtěžší triky přešly se samozřejmostí sobě vlastní ve váš malíček. Přidejte si MiiVerse komunitu, která pomáhá, radí, dělí se o frustraci i radost - hra chytře během loadingu ukáže relevantní příspěvky k právě hrané úrovni. Je to dobře vymyšlené. A multiplayer je náhle hratelný. Nevím, jak tomu u Wii verze bylo možné - tam jsme se ve čtyřech vzájemně spíše brzdili - i když taky jde o dovednost hráčů samozřejmě... ale tady je hraní už ve dvou opravdu zábava. A jako bonus - nový "asymetric play" systém, kdy jeden hráč může na dotekové obrazovce tabletu kreslit plošinky pro pomoc ostatním. Tento režim sice není zdaleka tak zábavný, jako třeba v Rayman Legends (kde je to naprosto boží), ale v rukách zkušeného hráče dokáže divy. To je zároveň trochu problém - nový Mario je opravdu hodně nakloněn zkušenějším hráčům. Některé úrovně byly na můj vkus přehnaně obtížné pro začátečníky, od druhého světa výše se člověk musí opravdu snažit. Pak se ale podíváte na oficiální NSMBU Youtube kanál, kde se každý týden uploadují videa namakaných borců, co dokážou například: - proběhnout celý level, aniž by se jedinkrát dotkli plošinky - přeletět celý level v novém oblečku veverky (se kterým se normálně doletí sotva jedna obrazovka, když je dobré počasí) - seberou za jednu úr 1000 oveň 65 nových životů, aniž by dělali něco šíleně tajného ... a další triky, které vám sice seberou pocit vítěze, ale zároveň vás inspirují k novým trikům, které vás do té doby nenapadly. A tak je začnete zkoušet a hrajete pořád dokola. A baví vás to. Možná až moc. Vedle toho se hra nestydí dávat štědrého počtu životů, takže není důvod přestat hrát a dříve nebo později se přes toho bosse dostanete. Se hrou tak strávíte víc času, než by si člověk připustil. Poměr motivace a pocitu vítězství je skvělý. Jenže na druhou stranu... Je to prostě Mario. Jestli něco tato hra dokazuje, tak je to fakt, že i zdánlivě nesmrtelná značka prostě ztrácí dech. Věrní fandové Nintenda stárnou a nových či mladých přibývá pomálu. Zaujmout hlavní proud se sice ještě pořád relativně daří, ale můžeme pozorovat sestupnou tendenci prodejů veškerých Mario her (Paper Mario, 3D Land, Mario Kart 7, Mario Tennis a konec konců i New Super Mario Galaxy). Trvalo zkrátka 25 let, než se Shigeru Miyamoto zkrátka vyčerpal a dal celé jedné generaci to nejlepší, co mohl. Je to úžasný výkon, prakticky nikdo v této brandži o sobě může říct něco podobného. Jenže jak Mario, tak Zelda nebo Pikmin či Donkey Kong (a Kirby a Samus a Star Fox), začínají poněkud stárnout a opravdu nové triky se nenaučí. Možná, že je celkem progresivní přístup dávat tyto značky k outsourcingu, jak se stalo s Metrodiem v režii Retrostudios. Jenže pak vidíme i věci jako je Other M, které by za režie Nintenda dopadla určitě jinak a lépe. Čili těžko říci, je-li tady jasná budoucnost. Mně přijde, že tato hra je tak trochu labutí písní. Přenádhernou labutí písní. Ale nevěšme knírka do zeď - osmá generace konzolí nám zvolna startuje kdo ví, co nám budoucnost přinese. Máte-li rádi hopsačky, je tahle hra prakticky nutnost - 9/10. 2 komentáře:


Zámek Kratochvíle 2017 0


Jerome Incoming | služby | Restaurace v Praze Zveme vás k nezapomenutelnému zážitku s tradičním českým folklórem a večeří. Tanečníci a hudebníci našeho skvělého souboru, oblečení do lidových krojů, vám budou po dvě a půl hodiny zajišťovat zábavu, povyražení a obveselení. Neváhejte se aktivně zapojit a naučit se české lidové písně, tance a hry. K večeři tradiční české kuchyně se podává neomezené množství nápojů. Naše restaurace byla založená roku 1999. V témže roce oceněná za design_interiér, který pro nás vytvořil Olgoj Chorchoj a Aleš Najbrt. Nacházíme se v centru Prahy – Pštrossova ulice. Nabízíme evropskou kuchyň, každý všední den polední menu. Máme obrovský výběr malt. Whisky a vín z Moravy a světa. Zastavte se cestou z Pražského Hradu v restauraci U Zlaté Podkovy. Čeká na Vás přívětivý personál, široká nabídka jídel tradiční české i mezinárodní kuchyně, velký výběr nápojů, několik druhů piva a vyhlášených moravských vín. Nabízíme posezení v restauraci s příjemnou atmosférou, interiérem zařízeným v duchu staročeské pivnice s příjemnou venkovní zahrádkou. Na požádání zajistíme živé hudební vystoupení. Kapacita: 50 míst + 30 míst na venkovní zahrádce Nekuřácká, plně klimatizovaná restaurace umístěná v Hotelu Amarilis. Obohaťte své kulinářské zážitky v restauraci Amaryla skvosty současné mezinárodní, a také české kuchyně, připravené ždy s mírně netradičním vylepšením v příjemné a klidné atmosféře.Každý měsíc přicházíme s novým výběrem z několika speciálně vybraných menu. Naše restaurace podává vždy vynikající a čerstvé pokrmy, připraveny s ohledemna zdravý životní styl, tak typickou českou kuchyni. Výbornou kuchyni ruku v ruce doplňují moravská a světová vína, která zaručeně umocní tento zážitek. Prostory restaurantu a Hotelu Amarilis se přímo nabízejí pro využití a k uspořádání rodinné oslavy,firemní akce či svatby.


Není to poprvé, co se chci trochu zmínit o této první trojrozměrné Zeldě. Už jsem psál ódy v recenzi před mnoha lety, kdy jsem ji poprvé pokořil (přiznávám - za pomoci návodu v kritických místech - ale musíte chápat, že tento herní styl není pro nováčka úplně přístupný) v emulátoru Project 64. Už tehdy ale pro mne Ocarina of Time znamenala merit hratelnosti, studnici originálních nápadů a symbol hardcore hraní. Těžko se to někomu vysvětluje, jak může hra s "přihřátým elfem v hlavní roli", "zachraňujícím princeznu" od "zlého bubáka" být hardcore. Ale je to tak. Náročnost na hráče je kladena od začátku do konce hry a ti opravdu vytvrdlí si splní i nějaké subquesty, což je běh na dlouhou trať. Navíc mnohé subquesty dokážou hru zásadně ulehčit, na hratelnou míru, takže je vlastně velice výhodné je dělat. Odměna není sporadická "hodně peněz" nebo prostě "lepší zbraň". Asi největším problémem hry, zejména pro nově příchozí hráče, je nutnost přijmout "pravidla hry". Je absurdní, že máme na začátku hry omezenou peněženku na 99 penízků, když nějaké lepší věci stojí nad stovku. Není možné kupovat věci "na splátky". Abychom měli větší peněženku, musíme splnit relativně obtížný quest - sběr zlatých pavouků. Ti jsou velice šikovně poschovávani v celé hře a je velice snadné je přehlédnout - navíc se objevují jen v noci (což v jisté fázi hry nemusí být nutně problém). A samozřejmě - některé lokace můžeme navštívit jen jednou. Pavouků je celkem rovná stovka a když máte v polovině hry objevených "běžným hraním" asi tak deset, budete mít zbytečně velké problémy. Plnění subquestu / zvětšování peněženky na nákup silnější a významnější výzbroje zde hezky ilustruje vývoj postavy. Možná proto se o Zelda sérii hovoří, že jde o RPG. Poctivější by bylo hovořit o akční adventuře, ale přiznám se, že RPG mi ke hře sedí. Je to epické dobrodužství a postava se jasně vyvíjí na základě toho, jak pečlivě hrajeme. Je to hodně zjednodušené RPG a jádro je hlavně v adventuření a bloudění... no vyznejte se v tom! Že je Ocarina of Time, jedenáct let po vydání, neotřesitelně na špici serveru Gamerankings nebo Metacritics, svědčí pouze o nadčasovosti tohoto díla. Dokonce i současní kritici se shodují, že tato hra není na špici náhodou. Jde o hru, která změnila vnímání už tak dost populárního fenoménu Zeldy, ale hlavně předvedla bezchybnou práci na trojrozměrných puzzlech, práci s kamerou v prostoru, perfektní souboje a obecně ovládání - díky skvělému ovladači pro Nintendo 64. Veškeré následující 3D Zeldy jsou jen deriváty Ocariny of Time, byť nelze upřít přidanou hodnotu. Nejde jenom o "hudební motiv", který tato Zelda přinesla (hraní na hudební nástroj se stalo v dalších dílech povinným standardem). Ocarina ale jako první přinesla naprosto realistický svět - realistický z hlediska fantasy pojetí samozřejmě. Plyne zde čas (i když trochu podivně - ale to je právě to pravidlo hry, které musíte dobrovolně přijmout), národy a pronárody spolu komunikují, vaše pověst se šíří rychleji, než syfilis v klášteře a celý příběh o bozích tvořících svět dostává logiku a smysl. Triforce už nejsou "nějaké trojúhelníkové úlomky". Jde o symboly, které musíte zachránit, aby... Jestli je něco specifikum pro Zelda sérii, tak je to nejednotnost příběhové linie. Ocarina of Time je tak jednou ze základních stavebních jednotek celého Zelda vesmíru. Totiž během hry jde o dvě základní časové linie (to je přímo ingame featura), přičemž z té první lze pokračovat Majora's Mask a Twilight Princess, kdežto z té druhé skrz hru Windwaker, Phantom Hourglass a chystané Spirit Tracks. Před Ocarinou je možná ještě Minish Cap - ale ten se váže spíše k Four Swords. Bohužel těžko pak napasovat první a druhou Zeldu, stejně jako Oracle podsérii. Sám v tom mám hokej a mám několik protichůdných teorií (ta nejpravděpodobnější zní přibližně tak, že tam žádná souvislost není) ;). Podle samotného Miyamota je právě tato Zelda úplně chronologicky první. Tak jako tak - Ocarina je hra rozhodně první temně pojatá, takže ji hráči zvyklí na sluníčkovou atmosféru předchozích dílů nemuseli přijmout úplně s otevřenou náručí (podobně, jako Link to the Past). U mne je to přesně naopak - kombinace idylického, sluncem prosvíceného života a temného dopadu Ganondorfa mi vyhovuje. Ono dneska se na tu grafiku dá dívat leda skrz prsty, takže veškerá atmosféra je ta tam, ale pokud máte v srdci trochu místa pro retro, tak Ocarina of Time uchvátí i po této stránce. A to přes poněkud naivní dialogy (kterých naštěstí není tolik). Je to opravdu jenom o tom dát hře šanci i v jednadvacátém století - byť v emulátoru s vylepšenými texturami (návod kdyžtak na mých starých stránkách + alternative download). Podruhé jsem Zeldu dojel do konce na Wii, v rámci Virtual Console. Zážitek byl mnohem lepší, což je nějak tak pochopitelné, ale tím spíše jsem toužil vidět tuto hru v originále, na pravém Nintendu 64. Stalo se tak poslední víkend, kdy mi přišel balíček z eBaye. Cartridge potichu zaklapla do konzole, došlo k agresivnímu promazání sejvů minulého majitele (podle menu měl 3-4 srdíčka, tj. zásadní start hry, tak co s tím, že jo) a že se jako mrknu, jak to vypadá na originále. Totiž intro je tam celkem dlouhé, takže jako počkám do konce intra, nasejvuju a jdu spát, páč jdu zejtra brzy do práce, že jo. Nádhera. Jedním slovem nádhera. Člověk si hned všimne několika drobných rozdílů, dané "rozpliznutím" na televizi. Tyto nechtěné degradace obrazu ve skutečnosti zahlazují nedokonalosti 3D enginu. Například textury obličejů jsou patrné až zblízka, což zas tak moc nevadí, protože vykreslovací schopnost Nintenda 64 je z hlediska vzdálenosti poměrně chabá. Ale třeba přechody mezi polygony povrchu země jsou díky televizním chybám naprosto vyhlazené, což je rozhodně plus. Hudba zní také maličko jinak, ale obecně stejně dobře. Intro skončilo. Tak si jenom zkusím ovládání, no ne? A když už jsem u toho, tak si najdu meč, to je minutka. Štít, na to potřebuji sebrat čtyřicet penízků. Tak si to rychle nasbírám, ať se tím zítra nezdržuji. A mrknu se na Great Deku Tree. Tam je vlastně plno keců, tak to odklikám teď, aby mne to zejtra nedráždilo - začátek hry jsem viděl nejméně stokrát. Musím bejt uvnitř, abych mohl nasejvit. No tak si alespoň odemknu první dveře že jo. A hele, první zlatej pavouk. Tak pro jistotu, abych na něj nezapomněl, ho sejmu. Jsem nahoře. Tak si ještě skočím dolů, ať mám otevřenou cestu k bossovi. A neudělám rovnou toho bosse? Dyk je to hned a zejtra začnu hrát rovnou v hradu. No ještě, že jsem toho bossíka dal, teď je na řadě zase plno keců o stvoření světa, to by mne zejtra sralo určitě. Ta animačka o stvoření světa je geniální! Díval bych se na ní nejraději ještě pětkrát! Tak vyběhnu do luk a polí a nasejvím. No jo, ale jestli nasejvím teď, tak zejtra začnu zase ve vesnici, musím dojít do města. Jo, dojdu do města a pak nasejvím. A tady je to moc pěkné sakryš. Hele, to je Melon, dává mi vejce. Hmm, z něj vlastně dostanu za chvíli slípku a s ní pak probudím jejího tátu - tak jo, probudím ho a nasejvím. Tak když už jsem ho vzbudil, tak se rovnou přesunu do hradu, co? Mrknu na Zeldu a jdu spát. Rozhovor se Zeldou je dojemný, jako vždy. No ale mám to za sebou, tak můžu nasejvit a jít spát. Ekonomičtější ale bude nasejvit v horách, přímo v goronské vesnici, ať to mám blíž zejtra, že jo. ... Bylo šest hodin ráno a já šel do práce. Ve hře mezitím upynulo sedm let. Takže takhle nějak to chodí. Hraní Ocariny na originálním hardware přineslo několik věcí, které mne ve snu nenapadly. Například jsem objevil dva další subquesty (i když u jednoho si nejsem jistý, v čem vlastně spočívá). Lost Woods jsou naprosto šíleným bludištěm, kde se dá orientovat jedině pomocí hudby (když jste tam poprvé) nebo pomocí jednoho grafického bugu. Tento bug je však na originální konzoli díky rozpliznutí grafiky mnohem méně patrný, takže jsem se v tomto lese, kde obvykle netrávím moc času, nechutně zaseknul. Tento zásek znamenal, že jsem si začal kreslit mapu a naslepo jsem začal zkou 1000 šet slepé uličky, které jak se ukázalo, nebyly vždy úplně slepé. Objevil jsem hned dvě nové lokace. V jedné je skryté podzemí s módní přehlídkou (?! - ještě nevím, co tady dělat) a v druhé jsem našel skomírajícího chlapa, který reaguje na modrou slípku, přičemž nám dá za odměnu houby, ze které do tří minut musíte udělat lektvar v Kariko vesnici a vrátit se zpátky a pak... No je toho moc a ještě více. Ocarina of Time je velice dlouhá hra a její první dohrání, nikoliv na 100%, odhaduji na nějakých 40-50 hodin s přehledem. Zkušenější hráči to mohou udělat za polovinu. Světový rekord ve speedrunu s využitím bugů má hodnotu 2:26, bez využití bugů 4:46 a speedrun se 100% je rekord 6:35. Obdivuhodná čísla - já se za nějakých osm hodin dostanu spolehlivě za polovinu hry. Ale nejde o nějakou ryzí obtížnost. Spíše je počet lokací a pozornost odvádějících elementů tolik, že přibližně ve třetině hry se přistihnu, že si už něco nepamatuju ideálně a musím na to znova přijít. A těchto situací pomalu přibývá. Je to dlouhá hra, jejíž návod by byl složen ze stovek kroků. A je velkou zábavou tyto kroky odhalovat. Nosit dříví do lesa nemá smysl. Pokud máte odpor k Nintendu a Zeldě, tak vás nic nepřesvědčí, abyste si hru vyzkoušeli s trochou toho upřímného nadšení. Pokud patříte do nějaké jiné kategorie lidí, je docela velká šance, že jste nějakou Zeldu již hráli, ale Ocarina vám prostě unikla. Je to možné a tak doporučuji to napravit. Já se dneska těším, až si vytáhnu z Lon Lon Ranche Eponu a projedu se po pláních. Jo a taky bych si měl sehnat tu rybí šupinu na lepší potápění. A posbírat nějaké ty duchy. Mám jenom dvě prázdné lahve, chce to alespoň tři. Taky mi ta víla slibovala nové skilly do souboje, musím se tam zastavit. Jo a nesmím zapomenout na ten obří meč v goronské vesnici, ten se zatraceně hodí, i když se nedá používat štít. Taky jsem slyšel od kamaráda, že se dá zahrát tahle písnička na okarínu na tomto místě a něco se prej stane. A na hřbitově jsem to ještě neprozkoumal všechny hroby! Šmankote a málem bych zapomněl si vyzvednout odměnu od pavoučí rodinky za třicátej medajlón! Anebo se na to všechno vykašlu a půjdu na ryby. S tou novou návnadou to půjde raz dva! P.S.: Pořád nejste přesvědčeni, že je hra hardcore? Zkuste ji dohrát. Vážně, zkuste to. A pak vám předložím seznam věcí a událostí, které jste minuli. Tahle hra je obrovská, šíleně obrovská. A přitom obsahuje tu správnou atmosféru hrdinského eposu, kdy se nepřesouváte z bodu A do bodu B, alébrž cestujete krajinou a užíváte si to. Nedá se to pořádně popsat.


text: Chytré hodinky Amazfit T-Rex Pro jsou nejdostupnější robustní hodinky s vojenskou certifikací. Nabízejí odolnost do 10ATM, 15 vojenských standardů, vydrž až 18 dní na jedno nabití, měření fitness veličin, nadmořské výšky, saturaci kyslíku v krvi, měření tepu, spánku, detekce stresu, 1,3“ Always-on displej, 100+ sportovních režimů, GPS, GLONASS, Beidou i Galileo. Amazfit T-Rex Pro, Desert Grey Sdílet: Sdílet Tweet Pinterest 3 399,00 Kč S DPH Skladem Značka Odkaz TREXPROXIGREY Chytré hodinky Amazfit T-Rex Pro jsou nejdostupnější robustní hodinky s vojenskou certifikací. Nabízejí odolnost do 10ATM, 15 vojenských standardů, vydrž až 18 dní na jedno nabití, měření fitness veličin, nadmořské výšky, saturaci kyslíku v krvi, měření tepu, spánku, detekce stresu, 1,3“ Always-on displej, 100+ sportovních režimů, GPS, GLONASS, Beidou i Galileo. Množství Přidat do košíku Přidat do seznamu přání Přidat k porovnání Popis Detaily produktu Amazfit T-Rex Pro Hledáte chytré hodinky, jež nabídnou širokou škálu funkcí, dobře vypadají, a navíc odolají nejnáročnějším podmínkám? Jednoznačnou odpovědí na tyto požadavky jsou Amazfit T-Rex Pro. Ke klíčovým vlastnostem tohoto modelu patří schopnost měření okysličení krve, zvýšená houževnatost, odpovídající vojenským standardům, a odolnost proti vodě až do 10 atmosfér (tj. tlaku vody, odpovídajícímu hloubce 100 metrů). Připraveny na dobrodružství Zaměření hodinek odpovídá jejich robustní a bytelná konstrukce, přesto i se silikonovým řemínkem váží jen 59,4 gramů. Amazfit T-Rex Pro úspěšně absolvovaly patnáct vojenských testů, jež potvrdily jejich odolnost v horké poušti, vlhkém deštném pralese i v ledových oblastech. Amazfit T-Rex Pro dokážou spolehlivě fungovat v teplotách od mrazivých -40 °C do žhavých 70 °C. Odolají vzdušné vlhkosti po dobu až 240 hodin či až 96 hodin ve slané mlze. Vyznačují se také zvýšenou odolností proti nárazu. Náročnému nasazení odpovídají také použité materiály: tělo hodinek je vyrobeno z odolného polykarbonátu a jeho rozměry jsou 47,7 × 47,7 × 13,5 milimetrů. Obrazovku chrání temperované tvrzené sklo s ochranou proti zachytávání otisků prstů. AMOLED obrazovka a dlouhá výdrž Amazfit T-Rex Pro mají kruhovou AMOLED obrazovku o průměru 1,3" s rozlišením 360 × 360 obrazových bodů. Díky použité technologii můžete počítat se skvělou čitelností na přímém slunci i funkcí Always on Display. Hodinky jsou dále vybaveny tříosým senzorem zrychlení, gyroskopem, geomagnetickým senzorem (elektronický kompas), senzorem okolního světla a snímačem tlaku vzduchu. K telefonu se připojují prostřednictvím Bluetooth 5.0. Pohon zajišťuje akumulátor s kapacitou 390 mAh, který lze dobíjet pomocí magnetické nabíječky. Hodinky na jedno nabití vydrží až 18 dní běžného používání, což je v tomto segmentu nadstandardní hodnota. Jejich plné nabití pak trvá jen 1,5 hodiny. Nejen pro sportovce Hodinky Amazfit T-Rex Pro jsou vhodné pro nejrůznější typy sportů. Podporují více než stovku pohybových aktivit, přičemž u venkovních sportů dokážou přesně měřit vzdálenost a zaznamenávat trasu díky podpoře satelitních pozičních systémů GPS, GLONASS, BeiDou a Galileo. Na spodní straně hodinek je optický snímač BioTracker 2 PPG, který hodinkám dodává schopnost měřit tepovou frekvenci a úroveň okysličení krve. V hodinkách i mobilní aplikaci tak můžete sledovat, jak vaše tělo reagovalo na aktivitu - například kdy spalovalo tuky. Pomocí hodinek můžete měřit překonanou vzdálenost, absolvované kroky, tepovou frekvenci, rychlost a spálené kalorie. K dispozici jsou i informace o času rekonvalescence, hodnota maximálního objemu kyslíku (VO2 max) a vyhodnocení tréninkového efektu. Díky tomu budete mít dokonalý přehled o svém cvičení, včetně možnosti posouzení, zda a jak své sportovní výkony zlepšujete. Nové technologie Hodinky přicházejí s celou řadou zajímavých technologií. Například algoritmus FirstBeat vyhodnocuje vybraná data, jako je maximální spotřeba kyslíku, doba zotavení a tréninková zátěž, ke kvantifikaci vašich sportovních aktivit. Dalším užitečným pomocníkem je nejnovější algoritmus pro rozpoznávání cvičení ExerSense. Vyvinula ho společnost Amazfit s cílem, aby hodinky automaticky rozpoznaly osm sportovních režimů a zaznamenaly odpovídající údaje o cvičení. Zapomenout nesmíme ani na skóre PAI, které hodinky počítají na základě sledování srdeční frekvence a prováděných aktivit. Z hodnoty, pohybující se od 0 do 100, získáte přehled o tom, v jaké fyzické kondici je vaše tělo. Další funkce Nechybí ani další funkce, obvyklé pro chytré hodinky. Jmenovat můžeme například sledování a vyhodnocování délky a kvality spánku s rozlišením spánkových fází. K dispozici je také měření hladiny stresu v průběhu dne. Po připojení hodinek k chytrému telefonu si budete moci nastavit aplikace, ze kterých chcete dostávat oznámení. Hodinky také umí upozornit na příchozí hovor, včetně zobrazení jména volajícího a možnosti odmítnutí nebo ztišení. Nechybí oblíbená funkce budíku, který vás v nastavený čas probere jemnými vibracemi na zápěstí. Zapomnětliví uživatelé jistě ocení funkci připomínek, posluchači hudby pak přivítají možnost ovládání hudebního přehrávače v mobilu z obrazovky hodinek. Technické parametry Amazfit T-Rex Pro Rozměry: 47,7 × 47,7 × 13,5 milimetrů Hmotnost: 59,4 gramů (s řemínkem) Materiál těla: polykarbonát Materiál řemínku: silikonová guma Délka řemínku: 122 milimetrů (dlouhý), 78 milimetrů (krátký) Šířka řemínku: 22 milimetrů Vodotěsnost: 5 ATM Obrazovka: 1,3 ", AMOLED, dotyková, rozlišení 360 × 360 obrazových bodů Ochrana obrazovky: tvrzené sklo a povlak proti otiskům prstů Senzory: optický senzor BioTracker 2 PPG, 3osý senzor zrychlení, 3osý gyroskop, geomagnetický senzor, senzor okolního světla, barometrický výškoměr Určování polohy: GPS, GLONASS, BeiDou a Galileo Konektivita: Bluetooth 5.0 BLE Baterie: 390 mAh, lithium-iontovo polymerová Výdrž na jedno nabití: typické používání až 18 dní, náročné používání až 9 dní, zapnutá GPS až 40 hodin Nabíjení: magnetická nabíječka, z 0 na 100 % cca 1,5 hodiny Podporovaná zařízení: Android 5.0 nebo iOS 10.0 a vyšší Aplikace: Zepp 5 ATM voděodolnost 5 ATM vodotěsnost (také označována jako 50M) se používá u hodinek. Označují se tím modely, které jsou vhodné na plavání či koupání na hladině. Bez problémů se s nimi dá například také sprchovat, rybařit a neublíží jim ani déšť. Mívají zpravidla kvalitní těsnění, takže vydrží ponor do hloubky 0,5 metru. Nehodí se ale rozhodně pro potápění do větší hloubky, kde je vyšší tlak, a voda by se mohla dostat do hodinek. Hodinky s 5 ATM vodotěsností také nemusejí obstát u moře. Vlna má větší tlak, než který je v hloubce 50 cm pod hladinou, a může zařízení poškodit. Obsah balení: 1× chytré hodinky Amazfit T-Rex Pro 1× magnetická nabíječka 1× stručná uživatelská příručka Odkaz TREXPROXIGREY Datový list Barva šedá CZ lokalizace a distribuce Ano Určení Pánské Informace Reklamace Servis Uživatelské manuály O nás Kontakt Můj účet Historie objednávek Můj účet Košík Kontaktujte nás Kontaktujte nás Záběhlická 134/95 +420 277 279 330 info@servatech.cz Podle zákona o evidenci tržeb je prodávající povinen vystavit kupujícímu účtenku. Zároveň je povinen zaevidovat přijatou tržbu u správce daně online; v případě technického výpadku pak nejpozději do 48 hodin.


text: L... Lorinc – 36. stránka – RegionHK Sportovní regionální servis Články od L... Lorinc Z REGIONU ČR 18/05/2016 Soutěž o Pohár Josefa Františka Program Aviatické pouti každoročně přináší nejen pestrý letový program, ale také spoustu zábavy v jednotlivých pozemních ukázkách. Stejně tak tomu bude i letos, kde se ve dnech 28. a 29. června uskuteční na pardubickém letišti již šestadvacátý ročník Aviatické pouti. "Variace pozemního programu je každoročně velice pestrá a v řadě aktivit myslíme... Z REGIONU ČR 16/05/2016 Vzdušná akrobacie na kolech i koloběžkách Aviatická pouť je rájem nejen pro všechny letecké fandy. Při letošním ročníku, který se uskuteční 28. a 29. května na pardubickém letišti, však "kotrmelce" na obloze nebudou předvádět jen letečtí akrobaté. "Novinkou v letošním pozemním programu Aviatické pouti se stane jedinečné představení letních extrémních sportů v podání VSA Xtreme teamu. Létat... Z REGIONU ČR 14/05/2016 Zájem o Helicopter a Rally Show předčil očekávání Hradec Králové – Jubilejní patnáctý ročník vrtulníkové akce Helicopter Show a druhý ve spojení s motoristickou Rally Show je za námi. I přes původní nepříznivé předpovědi se počasí vydařilo a na královéhradecké letiště dorazilo třicet tisíc lidí. Organizátoři připravili na pátek 13. května zajímavá témata pro odborníky zřad záchranných služeb,... Z REGIONU ČR 13/05/2016 Mostecký autodrom zprovoznil dobíjecí stanici elektromobilů Nová veřejná dobíjecí stanice pro elektromobily funguje od pátku 13. května v areálu mosteckého autodromu. Je umístěna u budovy recepce polygonu u vjezdu na plochy pro výcvik řidičů. "Ve spolupráci s elektrárenskou skupinou ČEZ jsme tak rozšířili nabídku služeb pro naše návštěvníky o další komoditu. V závěru loňského roku jsme zprovoznili pneuservis a... OSTATNÍ SPORTY, Sport 11/05/2016 Pozemkáři Slavia Hradec Králové na pohár do Vídně Ve čtvrtek 12.5.2016 odjíždějí extraligoví pozemní hokejisté TJ Slavia Hradec Králové do Vídně, kde se budou jako zástupci ČR účastnit pohárové soutěže EuroHockey Club Challenge I organizované Evropskou hokejovou federací (EHF). Účast na tomto setkání předních evropských klubů si naše mužstvo vybojovalo díky 2. místu po základní části Extraligy mužů... Z REGIONU ČR 09/05/2016 Jak se libí PROMO kartičky Jak se libí PROMO kartičky reprezentace? Zjišťovali jsme přímo u zdroje na sběratelské burze hokejových kartiček a suvenýrů. OSTATNÍ SPORTY, Sport 30/04/2016 Vyprodáno! Informace, kterou vyslali do světa pořadatelé brzy ráno před sobotním závodem, potvrdila vzrůstající oblíbenost tohoto běžeckého podniku, který putuje každoročně po českých městech. Druhá letošní zastávka seriálu RunTour byla v Hradci Králové, kde na trať vyrazila plná kapacita 1 250 dospělých běžců a tři sta dětí. Hned na začátek... OSTATNÍ SPORTY, Sport 26/04/2016 Těžce vydřené body Těžce vydřené body První zápas hradeckým nevyšel podle představ, a proto se chtěli předvést v plné síle před domácím publikem. Beroun nepřijel v nejsilnější sestavě. Oproti tomu Slavia hlásila několik návratů na hřiště v čele s kapitánem Heiningerem, proto mělo jít o jednoznačnou záležitost. Přesto se do brankoviště poprvé probojovali... Z REGIONU ČR 20/04/2016 Helicopter Show letos uchvátí exhibicí akrobatického vrtulníku Red Bull BÖ105 Hradec Králové – Dlouho očekávané překvapení organizátorů a premiéra na královéhradeckém nebi zaručí, že letošní Helicopter Show proběhne ve velkém stylu. Návštěvníci se mohou už nyní těšit na strhující letecké vystoupení akrobatického vrtulníku BÖ105, který bude jednoznačně největším lákadlem sobotního leteckého dne. Vrtulník, jehož americký "kolega" si střihl roli i... Z REGIONU ČR 17/04/2016 Proudový Messerschmitt na pardubickém nebi K Aviatické pouti neodmyslitelně patří i ukázky proudových letadel. V letošním ročníku se o víkendu 28. a 29. května 2016 představí divákům Aviatické pouti jak moderní Gripeny Armády České republiky, tak i zcela unikátní Messerschmitt Me 262 Schwalbe, jehož konstrukce vznikla v období druhé světové války. "Německé letouny Schwalbe... BASKETBAL 20/10/2019 Druhý poločas rozhodl o výhře Lvic Na Sokol v rámci šestého kola ŽBL přijel celek Strakonic a předvedl velmi sympatický výkon, který ve svém hodnocení ocenila také domácí trenérka. Ta naopak lehce žehrala nad koncentrací svých svěřenek, a bylo to první poločas skutečně znát. Skóre 40:39 v prospěch Lvic se před samotným utkáním asi příliš nečekalo.... FOTBAL 22/09/2019 V rámci 9. kola FORTUNA:NÁRODNÍ LIGY sehráli fotbalisté Hradce Králové vyrovnaný zápas s pražským Vyšehradem. K vidění byla jediná branka, o kterou se v závěru prvního poločasu zasloužil Jakub Šípek. Votroci si tak připisují již čtvrtou výhru v řadě a zůstávají na třetím místě tabulky. Hokej 05/10/2019 Mountfield dotahoval marně. Kometu přestřílel, přesto padl 2:3 Šlágrem 7. kola Tipsport extraligy by se dalo označit utkání mezi Hradcem a Brnem. Kometa se v prvním dějství ujala vedení, Lvi v oslabení srovnali, jenže Moravané si ještě před sirénou vzali vedení zpět. Druhá část nabídla po jedné brance na každé straně, a tak rozhodovala až třetí dvacetiminutovka, v... MOTORSPORT 20/10/2019 Salač závodil se zlomeným malíčkem, Kornfeil spadl krátce po startu Filip Salač nastoupil do Velké ceny Japonska i se zlomeným malíčkem a dojel si pro 22. místo. Jakub Kornfeil po vydařené kvalifikaci upadl krátce po startu a vítězství v kategorii Moto3 slaví Ital Dalla Porta, který se přiblížil k titulu mistra světa.


text: Mechanický převod je součást mechanického stroje, která přenáší sílu mezi pohyblivými částmi stroje, které nejčastěji konají otáčivý pohyb (kola). Kolo, které je roztáčeno vnější silou, se nazývá hnací kolo, kolo, které je roztáčen hnacím kolem, se nazývá hnané kolo. Kola nemají společnou osu otáčení (na rozdíl od kola na hřídeli). Velikost převodu vyjadřuje veličina převodový poměr i: kde n1 je frekvence otáčení hnacího kola, n2 je frekvence otáčení hnaného kola, d1 je poloměr hnacího kola, d2 je poloměr hnaného kola, z1 je počet zubů hnacího kola, z2 je počet zubů hnaného kola. Vztah vychází z předpokladu, že obvodová rychlost je u zabírajících kol shodná (nedochází k prokluzu). Ve strojnictví je převodový poměr definován opačně než ve fyzice a tedy hodnota větší než jedna platí pro převod do pomala. A proto platí vztah při převodu pro dvě ozubená kola do pomala převodový poměr i: kde: n1 otáčky hnacího kola (pastorku), n2 otáčky hnaného kola, z1 počet zubů hnacího kola (pastorku), z2 počet zubů hnaného kola, D1 roztečný průměr hnacího kola (pastorku), D2 roztečný průměr hnaného kola. Druhy převodů Podle konstrukce: třecí – kola se dotýkají a k přenesení síly mezi nimi dochází díky tření, ozubený – kola jsou ozubená a síla se přenáší dotykem do sebe zapadajících zubů, řemenový – kola (nazývaná řemenice) jsou propojena řemenem a síla se přenáší třením mezi ním a koly, tření lze zvýšit použitím řemenu s průřezem lichoběžníku (klínový řemen), řemen může být i zkřížený, řetězový - ozubená kola jsou propojena řetězem, který přenáší sílu působením na zuby kol, hřebenový – převod otáčivého pohybu na posuvný nebo naopak, do zubů kola zapadají zuby rovné části (hřebenu), síla se přenáší působením mezi zuby, šnekový – převod, při kterém jsou osy otáčení na sebe kolmé, zuby hnaného kola zapadají do závitů hnací části. Podle směrů otáčení: souhlasné – kolo hnací a hnané se otáčejí v souhlasném směru (v případě řetězového a řemenového nezkříženého převodu), nesouhlasné – kola se otáčejí v nesouhlasném směru (v případě třecího, ozubeného a řemenového zkříženého převodu). Podle velikosti převodu: dorychla – převodový poměr je menší než jedna, hnané kolo se otáčí rychleji než hnací kolo, dochází ke zmenšení momentu síly, dopomala – převodový poměr je větší než jedna, hnané kolo se otáčí pomaleji než hnací, dochází ke zvětšení momentu síly. Vlastnosti U převodů, kde je použité ozubené kolo, nemůže dojít k proklouznutí. U převodu třecího a řemenového proklouznutí je možné a může fungovat jako pojistka při poruše. Jednoduchý převod, který se skládá jen ze dvou kol, má neměnný převodový poměr. Převodovka umožňuje měnit velikost kol a tím i převodový poměr. Související články Mechanika Externí odkazy Pevnostní analýza převodového mechanismu - metodou konečných prvků Mechanické převody Materiál obsahuje třecí převody, řemenové převody, řetězové převody, variátory a převody ozubenými koly včetně obrázků. Technická mechanika Převodovka


text: Turistika je zájmová činnost (sport, koníček, hobby) spočívající v krátkodobém cestování a poznávání prostředí, krajiny, památek, zvyků a lidí. Pak se turista vrací na místa svého obvyklého pobytu. Klasická turistika je pěší a spíše individuální, počátkem 20. století přibyla cykloturistika, později mototuristika a od poloviny 20. století turistika skupinová a organizovaná. Tím vzniká turistický průmysl a cestovní ruch jako stále významnější odvětví hospodářství. V Česku je turistika od 19. století velice oblíbená a komunita turistů rozšířená. Od roku 1888 mají čeští turisté svoji organizaci, Klub českých turistů (KČT), který udržuje na území České republiky hustou síť značených stezek pomocí turistických značek. Historie Pěší putování do vzdálených krajin začíná patrně náboženskými poutěmi často na velké vzdálenosti (Mekka, řeka Ganga, Santiago de Compostela, Jeruzalém, Řím aj.), při nichž poutníci zároveň sbírali zajímavé zážitky a někdy je pak i publikovali. V české literatuře jsou nejstarší cestopisy z poutí do Jeruzaléma od Martina Kabátníka (1492) nebo Oldřicha Prefáta z Vlkanova (1547). Jinou početnou skupinu poutníků tvořili pocestní studenti a řemeslní tovaryši na vandru. Turistika v moderním smyslu slova vznikla koncem 18. století v souvislosti s romantismem a s objevem krás divoké přírody, zejména vysokých hor a přímořských krajů. Kolem roku 1800 se také poprvé objevuje slovo turistika, odvozené z francouzského tour, okružní cesta, putování. Jedním z prvních slavných turistů v Čechách byl Karel Hynek Mácha. K rozvoji turistiky významně přispěly železnice, které turistům umožnily dopravovat se do vysokohorských oblastí a jiných zajímavých krajin, kde pak začaly vznikat turistické ubytovny, hotely a počátky turismu jako hospodářského odvětví. V českých zemích hrála turistika významnou roli v poslední fázi národního obrození zejména ve vzdělaných vrstvách. K jejímu rozšíření přispělo i skautské hnutí. V průběhu 20. století se nejdříve rozšířila turistika po vodě a na kolech, od 30. let i v autě a na motorce. V poválečných letech pronikla turistika i mezi dělníky a začala se organizovat v poznávacích zájezdech a exkurzích, z nichž vznikl masový turismus, dovolené v horách a u moře. Po roce 1989 se otevřely cesty do celého světa, pro organizované zájezdy a pobyty i pro individuální turisty. Současné trendy Od 60. let 20. století se organizovaný cestovní ruch stává masovým jevem a jen v mezinárodním cestovním ruchu cestuje ročně téměř miliarda lidí. Vedle toho však trvá i klasická individuální turistika, pěší, cyklistická, motorizovaná i vodní a vznikají i nové formy turistického cestování, například autostop. Masově se rozšířila turistika mladých lidí a studentů, kteří se snaží cestovat co nejlevněji, využívají veřejnou dopravu, nocují pod širým nebem, pod stanem nebo využívají levné ubytování (např. hostely). Protože si tito turisté obvykle všechno nosí na zádech, vžilo se pro ně označení batůžkáři (anglicky backpackers). Lidé také čím dál více využívají levných letenek jak po Evropě, tak po světě. Díky akcím leteckých společností a chybách v rezervačních systémech se dá i do exotických destinací dostat za pár tisíc korun. Akční ceny nabízí i autobusoví a železniční dopravci a cestování je tak dnes dostupné téměř každému. Dalším trendem, který se v Česku rozšiřuje od roku 2013, je turistika naboso. Vznikají seskupení bosých turistů, spolek Bosá turistika, bosé parky či programy. Organizované turistické trasy na konkrétní témata získávají popularitu, napr. Stezka „Po stopách dobrého vojáka Švejka“, Cesta česko-polského přátelství, Hradní stezka a Evropská cesta cihlové gotiky. Poskytují snadný přístup k turistickým informacím. Atributy turisty Atributem romantického turisty byla sbalená přikrývka nebo houně na spaní (přes rameno jako u vojáků), batoh a hůl. Koncem 19. století se objevila charakteristická turistická hůl, odlišná od tehdy běžných „špacírek“, zdobená a tvarem připomínající pastýřský čakan. Jako potvrzení a připomínka významnějších navštívených míst se na hole začaly přibíjet turistické známky, ražené plechové kotoučky o průměru asi 25 mm. Když vlastenecké čakany koncem 20. století vyšly z módy, začaly kolem roku 1997 plechovou známku nahrazovat větší dřevěné kotoučky s vypáleným obrázkem a nápisem, opatřené očkem k zavěšení. K atributům turisty přibyla ve 20. století PET láhev s vodou, mobil s fotoaparátem a zařízením pro GPS. Druhy turistiky Turistika má mnoho různých podob, které lze dělit například obecně na rekreační a poznávací nebo na tuzemskou a zahraniční. Níže jsou uvedeny specializovanější odvětví turistiky dle různých aspektů, která ale nemusí být ostře vymezena a mohou se různě kombinovat. Podle způsobu dopravy Autostop Cykloturistika Letecká turistika Mototuristika Pěší turistika – tramping, dálkové pochody a jiné outdoorové aktivity Vodní turistika – sjíždění řek Železniční turistika Podle typu cílové oblasti Alpinismus a horská turistika – výlety do hor Agroturistika a ekoturistika – turistika spojená s venkovem Kulturní a památková turistika Lázeňské a plážové pobyty Vesmírná turistika – komerční lety do vesmíru Výměnný pobyt – poznání konkrétního místa s ubytováním u místních obyvatel Návštěva konkrétních míst Církevní turistika – navštěvování církevních památek a poutních míst Městska turistika Hřbitovní turistika Korupční turistika – cestování za „korupčními památkami“ Temná turistika – navštěvování míst, kde došlo k tragédiím nebo kde trpělo mnoho lidí, a válečná turistika coby cestování do válečných zón Za konkrétní činností Geocaching – turistika spojená s pátráním po schránkách ukrytých účastníky hry Sběratelská turistika – turistika za účelem sbírání Turistických známek Extrémní turistika – cestování za extrémními sporty nebo jako výzva pro přežití v přírodě Sexuální turistika a LGBT turistika – cestování za dostupnějším sexem Medicínská turistika – cestování do jiné země za lepšími, levnějšími nebo legislativně otevřenějšími léky nebo lékařskými zákroky (potratová turistika) Konferenční a kongresová turistika – cestování za účelem setkání na konferenci či kongresu Incentivní turistika – zaměstnanců placená firmou Další druhy cestování V angličtině je ustáleno několik dalších termínů, rozdělených do několika skupin: cestování za dobrodružstvím a extrémy cestování do zemí s jinými zákony – příklad: tzv. birth tourism – cestování za účelem porodu (aby se dítě narozením v této zemi stalo tzv. přirozeným občanem a získalo určitou výhodu) cestování za kulturou, náboženstvím nebo uměním specifický turismus jako cestování za jediným konkrétním fenoménem – například modelem Hobitína na Novém Zélandu cestování za konkrétní událostí – například za sportovním utkáním kulinářský turismus – cestování za jídlem a pitím (např. víny) cestování za účelem nočního života a večírků turismus s nízkou zátěží na životní prostředí turismus za účelem lékařského vyšetření voyeristický turismus a „katastrofický“ turismus (disaster tourism) – za místy katastrof, utrpení, války, bídy, atd. turismus spojený s vodou, např. cestování na výletních lodích nebo za mořským životem (za velrybami, žraloky, podmořskou faunou) herní turismus – cestování za reálnými lokacemi viděnými předtím virtuálně ve hře Přenesený význam Slovo turistika lze najít i v několika neologismech nebo spojení s přeneseným významem: Politická turistika – pejorativní označení pro častou změnu politické příslušnosti Vlivy turismu Turismus v přináší jak pozitivní tak i negativní vlivy. Tradičně se turismu přičítá pozitivní vliv na zvýšení ekonomiky a sociálně-kulturní a environmentální podmínky v dané destinaci. Ekonomický efekt turismu zahrnuje zlepšení daňové návratnosti, nárůst osobních příjmů, zvýšení životních standardů a více pracovních příležitostí. Sociokulturní vlivy jsou spojovány s přínosem vzájemné komunikace mezi lidmi z různých kultur a výměnou jejich kulturních zkušeností. Environmentální vliv turismu ovlivňuje nosnou kapacitu oblasti, vegetaci, kvalitu vzduchu, hladinu podzemní vody, divoká zvířata a přírodní fenomény. Příliš četné hordy turistů mohou vyprovokovat negativní reakce jinak přátelských obyvatel populárních destinací. Současně je zdraví považováno za více důležitou hodnotu lidského života, než je příjem nebo blahobyt. Situace pandemie covidu-19 demonstrovala potencionálně nebezpečné dopady turismu na zdraví domácích obyvatel. Cestovatelé mohou snadno šířit nemoci do destinací, které zatím nebyly zasaženy. Negativní environmentální důsledky Negativní dopady na životní prostředí jsou v zahraniční literatuře často označovány pojmem „tourism pollution“, tedy turistické znečištění. Patří sem ale i vlivy, které jsou s turismem spojeny nepřímo jako je zemědělství, průmysl, aktivity rezidentů atd. Životní prostředí ovlivňuje především množství turistů a úroveň rozvoje cestovního ruchu. Jedním z hlavních negativních vlivů turismu na životní prostředí je produkování emisí oxidu uhličitého a to zejména vlivem letecké dopravy. Podle výsledků studie z roku 2018, turismus představuje 8% všech emisí oxidu uhličitého. Dalším problémem je znečištění v podobě produkce pevných odpadů a znečištění vody. V některých destinacích, které mají jen velmi malou nebo žádnou odpadovou strategii může mít tento vliv velmi znepokojivé důsledky. Příkladem je například ostrovní stát Maledivy, kde na jednoho turistu připadá dvakrát víc odpadu než na obyvatele hlavního města Malé. Odpad se začal vyvážet na umělý ostrov Thilafushi, který se rozšiřuje právě naváženými odpadky a je označován za toxickou bombu. Ve zprávě BBC z března 2012 byl ostrov odpadků popsán jako „apokalyptický“. Turismus negativně přispívá ke znečištění povrchové i podzemní vody, pitné i užitkové. S jejím výrazným nedostatkem se potýká např. Kapské město, které se může stát prvním světovým městem, kterému dojde pitná voda. Z tohoto důvodu se majitelé hotelů i vládní úřady snaží vzdělávat návštěvníky, aby dbali na šetření – v hotelích by například neměli vyžadovat čisté ručníky a povlečení každý den. Z hlediska produkce emisí v rámci domácího cestovního ruchu jsou údajně nejhorší Američané, Číňané, Němci a Indové. Nejhorší stopu v cizích zemích zanechávají Kanaďané, Švýcaři, Nizozemci a Dánové. Sociálně-kulturní negativní vlivy V nárůstem masového turismu se v mnoha populárních destinacích objevují anti-turistické nálady a protesty proti hordám návštěvníků, kteří se stávají spíše příkořím než vítanými návštěvníky. Jedním z nejvíce výrazných protestů byla protestní akce nazvaná „Tourists go home“ (anglicky: Turisté jděte domů), která se konala v roce 2014 ve Španělsku a jak napovídá jeho název, vyzívala turisty, aby se vrátili domů. Nápis „Tourists go home“ se objevil například i v Benátkách nebo na Malorce, které také patří mezi turisty přeplněné destinace. Mezi další země čelící příliš velkému náporu turistů jsou např. Japonsko a Filipíny. Negativa turismu jsou spojována také s estetikou. V turistických destinacích se objevují nešvary v podobě nevkusné křiklavé reklamy, která se snaží nalákat turisty, aniž by byla brána v potaz estetika prostředí, ve kterém se reklama nachází. Tím je také přispíváno k problematice vizuálního smogu. Tyto praktiky pohoršují především obyvatele památkových zón a historických center. Příkladem z domácího prostředí je dlouhodobá diskuze rozhořčených obyvatel Prahy, kterým se nelíbí prezentace turistických obchodů s nekvalitním zbožím a službami, které svou reklamou nerespektují historické jádro města. Příkladem který se stal symbolem této problematiky je provozovatel thajských masáží, používající křiklavé reklamy na fasádách historických domů. Problematika v roce 2020 vyústila peticí signatářů třech desítek občanských spolků, které po vedení Prahy požadují mimo jiné regulaci přebujelého a nekvalitního turismu, který je na úkor běžných služeb pro občany města a nereprezentuje Prahu ani ČR. Na problémy masového turismu v Praze dlouhodobě upozorňuje Janek Rubeš s pořadem Honest Guide. S masovým turismem a oblibou ubytovacích platforem typu Airbnb se objevil i problém zvyšování cen nemovitostí a jejich nedostatek na trhu, čímž trpí jak kvalita života obyvatel, ale i provozovatelé hotelů, kteří přicházejí o zákazníky. Hoteliérům také vadí, že musí splňovat mnohem více kritérií a hygienických nařízení než provozovatelé krátkodobých pronájmů. Krátkodobé pronájmy bytů turistům sebou přináší také negativní jevy, které snižují kvalitu života stálých obyvatel jako je rušení nočního klidu, nepořádek ve společných prostorách a ztráta sousedských vazeb kvůli anonymitě. Odkazy Reference Literatura Ottův slovník naučný, heslo Turistika. Sv. 25, str. 931 Související články Cestovní ruch Cestovní ruch v Česku Rekreace Turistické značení v Česku a na Slovensku Externí odkazy Klub českých turistů Turistika.cz, komunitní web českých turistů United Nations World Tourism Organization


text: Jak může česká síť zvládnout útlum uhelných elektráren a nástup obnovitelných zdrojů - Klimatická koalice Glopolis a Frank Bold, vydáno v Praze, květen 2018 Aktuální evropský trend odklonu od uhelné energetiky a rychlého rozvoje obnovitelných zdrojů často vyvolává otázku, zda náhrada uhelných elektráren zdroji, jejichž produkce je závislá na počasí, neohrozí stabilitu sítě a bezpečnost dodávek elektřiny. Vzhledem k rychlosti, jakou změny probíhají, je tato otázka na místě: podíl obnovitelných zdrojů na evropské výrobě elektřiny již činí 30 %, přičemž se za posledních deset let zdvojnásobil. Uvedený nárůst přitom zajišťují především větrné a solární elektrárny a zdroje na biomasu. Česká republika se tomuto trendu zatím vymyká (rozvoj obnovitelných zdrojů se v roce 2014 prakticky zastavil na relativně nízkých hodnotách), ale do evropského úsilí o přechod na nízkouhlíkovou energetiku se v příštích letech bude muset zapojit. V zemi s dlouhou tradicí uhelného průmyslu to může znít neuvěřitelně, ale čísla jsou jasná. Není možné dosáhnout snížení emisí v souladu s Pařížskou dohodou a zároveň provozovat elektrárny jako jsou Počerady, Prunéřov nebo Chvaletice. Otázka, co se stane se stabilitou elektrizační soustavy, když odstavíme uhelné elektrárny a zprovozníme významné množství obnovitelných zdrojů, každopádně leží na stole. Budeme bez elektřiny, když během krátkých prosincových dní zůstane zataženo a nezafouká vítr? Nebudou naopak v létě ohrožovat systém přebytky obnovitelné elektřiny, pro kterou nebude odběr? Odpověď se nehledá snadno, i když máme po ruce kvalifikovaný odhad výkonu zdrojů, které budou po odstavení uhelných elektráren provozovány. Faktorů, které musíme při úvahách o transformaci elektroenergetiky vzít v úvahu, je řada. Důkladné posouzení možností sítě je nepochybně v zájmu rozvoje obnovitelných zdrojů, protože případné výpadky dodávek by celé odvětví vážně poškodily. Vzhledem k tomu, že celoroční modelování provozu elektrizační soustavy je náročné na expertní kapacitu i softwarové vybavení, zadaly organizace Glopolis, Frank Bold, CEE Bankwatch Network, Aliance pro energetickou soběstačnost a Hnutí DUHA posouzení dopadů odstavení uhelných elektráren a rozvoje obnovitelných zdrojů společnosti Energynautics, která se problematikou stability sítí dlouhodobě zabývá. Energynautics disponuje vlastním softwarem, který umožňuje modelování a simulace provozu elektrizačních soustav. Tento informační list shrnuje výsledky studie společnosti Energynautics, která zkoumala dopady ukončení provozu českých uhelných elektráren a rozvoje obnovitelných zdrojů k roku 2030 na českou síť. Základním zjištěním je fakt, že bezpečnost dodávek bude možné zajistit i po odstavení uhelných elektráren. Síť se i po jejich odstavení bude schopná vyrovnat s výjimečnou událostí na úrovni neplánovaného výpadku temelínského bloku, tedy největšího zdroje v soustavě.


První ukázky možností enginu vypadaly velice slibně. Teda vzhledem k tomu, že "tohle běží na Wii". Abych to zkrátil - ano, hra vypadá vzhledem k hardwaru skutečně velice dobře. Když si vezmu na mušku například Perfect Dark Zero (de facto launchová FPS pro XBOX 360), tak Conduit vypadá po technologické stránce podobně. Chybí mu samozřejmě lepší textury, větší prostranství a detailnější modely - ale blíží se to. Tvrzení autorů nebyly úplně mimo. Zejména po stránce efektů, jako je HDR, DOF, animace vody, kouře, jde o zatraceně povedený kus programátorského díla. Ovšem pozor - při pečlivém pozorování detailů usuzuji, že většina efektů je velice šikovným trikem, který se poměrně obtížně odhaluje. Záleží na tom? Podle mne ne. Je mi celkem jedno, jestli algoritmus na výpočet HDR je "opravdový" nebo jestli jde o trik, který podává přijatelné výsledky s mnohem nižším nárokem na hardware (hra jede naprosto plynule!). Vypadá to rozhodně lépe, než nejlépe vypadající hry na Playstation 2 (Black nebo Killzone?), pěkně v 480p rozlišení, ba dokonce bych řekl, že se to velice blíží technologic 1000 ké kvalitě Super Mario Galaxy - jednoho ze symbolů technologické úrovně Nintenda Wii. Jenže v roce 2009 zaujmout tím, že "naše hra vypadá, jako ta vaše před čtyřmi lety", když navíc hraju Call of Juarez 2? To bude chtít hodně kvalitní obsah, abych jim to zkousnul. I když na druhou stranu - SEGA podává poslední dobou celkem dobré výsledky, v paměti mám nejenom výtečný Madworld. Conduit se topí v jedné hlavní věci a tou je klišé. Celá story o emzácích a odkopnutém agentovi smrdí jako ryba po třech dnech. Hra nebaví svou atmosférou, pocit déja vu je zde běžnější, než filcky u papeže. Prostě jste nesmrtelný agent, který musí vyčistit planetu od emzáků a ještě srovnat se zemí vládu, která ho podrazila. K tomu mu dopomáhej radioaktivní bůh, brokovnice a lampička. Hmm. Když se teda vykašleme na stupidní story, zůstane nám tady střílecí pasáž, prokládaná množstvím skrytých místností a bonusů, slušná sbírka zbraní, zástupy příjemných nepřátel a holomajzna. Ale to se na to podívejme, ono to vůbec není zas tak špatná hra! Může za to zejména perfektní ovládání. Jak je u Wii zvykem, veškeré FPS se zde hrají velice dobře a i když z hlediska citlivosti nemůže být řeč ve srovnání s myší a klávesnicí na PC, ponoření do hry je naprosto maximální, fyzická schopnost hráč 1000 e se do hry promítá mnohem více. Krom odladěné deadzone při zaměřování jsou i velice chytře rozmístěné ovládací prvky na gamepadu, takže mezi vámi a rozprsknutým emzákem nestojí naprosto nic. Level design je poměrně nudný. Většinou chodíme v tunelu, sem tam se dostaneme na větší prostranství a pak hurá zpátky do tunelu. Naštěstí je zde docela dost odboček a tajných míst, které udrží naši pozornost, než se dostaneme do nové lokality. Díky slušné grafice nemáte pocit, že se všechno opakuje, změny nasvícení a rozmístění nepřátel (při nevalné AI) vám nedovolí usnout nudou. Samostatně bych level design hodnotil na 5/10, není to zlé, ale není to ani nějak moc dobré. Ujde to s odřenejma ušima. Sestava zbraní je poměrně pestrá. Jak bambitky tak granáty jsou dostatečně rozdílné, aby se vyplatilo mezi nimi přepínat. Design jde dokonce tak daleko, že při zoomování emzáckou sniperkou nevidíme klasické hledí, ale žilky v emzáckém superoku, skrz které se na scénu díváme. Tyhle detaily mne na hře baví. Stejně tak nepřátelé, byť mají IQ na úrovni chráněného chrousta, se ve větších počtech dokážou postarat o zábavu i ostřílenému hráči. Já teda osobně jsem u jedné scény málem vytekl, když jsem ji jel podvacáté, neboť enemáci nemají jasnou taktiku a navíc jsem měl dost málo zdravíčka a proto... no řval jsem, ale nakonec jsem to udělal. Obtížnost je jasné plus pro tuto hru. Na začátku hry nedisponujeme žádnou regenerací a i když sem tam z nepřátel vypadávají malé balíčky zdravíčka, je to docela tužárna. Po třech misích se sice k regeneračnímu obleku dostaneme, ale ani tak to není žádná legrace. Přitom nejde o nějakou megakružbu hrdina vs stovky panáků, maximálně jsem jich potkal asi deset najednou. Ale stačí, abyste se dostali do centra trojúhelníku a můžete se rozloučit se životem. Postup hrou je tak pomalejší, pečlivější a zábavnější. Z hlediska designu jde o klasiku, které bych toho celkově moc nevyčítal. Jediný a zásadní celkem originální prvek je začlenění "lampičky", která dovede odhalovat emzácké tajné symboly, běžným okem neviditelné. Takže jednou za čas odložíte bambitku a zkou 1000 máte prostory, které dávají vyniknout technické i designové grafice. Nakonec jsem si tuhle legraci celkem oblíbil. Kvalitní grafika je vykoupena delším loadingem na začátku mise, který je ale snesitelný, neboť během něj sledujeme rozhovory důležité pro příběh. Během hry se občas DVD roztočí, ale nikdy jsem nepozoroval zpomalení hry. Bohužel po třech hodinách začínám cítit, že jsem překročil polovinu příběhu a to je špatné. Hodnotit Conduit je obtížné. Na jedné straně tady máme slušnou technologii, která ale nemá šanci obstát obecně. Máme tady celkem šedivě průměrné levely, ve kterých je ale zasazena solidní akce. Máme tady nízkou AI nepřátel, kolísavou obtížnost a řadu detailů, jako je třeba podivná animace nepřátel (na ragdoll se zapomělo), ale oproti tomu dobré zbraně a hledání tajných místností pomocí lampičky. Těžko říct. Jako FPS hra splňuje to hlavní, ale že by šlo o nějakou inovaci... Pokud vám nevadí zažívat déja vu, tak bych Conduit doporučil. Je to zvládnutá hra, která navíc i slušně vypadá a skvěle se ovládá - to je u FPS nejdůležitější. Ale vám ostatním bych lhal do kapsy, že tahle hra si zaslouží více, než 6/10. Efpéeskaři si zkrátka jeden až dva body přičtou. Já si přičetl jeden.


Wacky Wildlife (1940) - film online zdarma Wacky Wildlife - zde online ke zhlédnutí Snadno dostupný film online a zdarma. Film režíruje Tex Avery a snaží se předvést to nejlepší. Připravte se na představení hlavní role, kterou ztvární Mel Blanc Rychlý internet dnes umožňuje snadné streamování filmů online. Pokud se rozhodnete film raději zhlédnout později z pevného disku, využijte tlačítko a stáhněte si ho z hellspy. Skvělým zdrojem infromací o filmech je i csfd.cz, kam Vás přesune tlačítko níže, přímo na kartu filmu Wacky Wildlife. Wacky Wildlife ke stažení. Máme zde k dispozici video k filmu? Můžete si ho přehrát pomocí kliknutí níže. Pro mnoho filmů jsou k dispozici dva zdroje videa, Streamuj.tv a netu.tv Streamuj.tv je zpoplatněno symbolickým poplatkem, ale přehrávání je bez reklam a ve vysoké kvalitě, Netu.tv je zdarma. Stáhnout film Wacky Wildlife můžete například z úložiště Hellspy.


Aktuální nabídka byty 5+1 Nový Hrozenkov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si byty 5+1 Nový Hrozenkov než Vás někdo předběhne. Kategorie byty 5+1 Nový Hrozenkov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele byty 5+1 Nový Hrozenkov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je byty 5+1 Nový Hrozenkov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný. Levné byty 5+1 Nový Hrozenkov Právě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 5+1 Nový Hrozenkov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 5+1 Nový Hrozenkov, a to byty 5+1 na prodej Nový Hrozenkov, pronájem bytu 5+1 Nový Hrozenkov, dražby bytů 5+1 Nový Hrozenkov. Pokud nalezené nemovitosti v kategorii byty 5+1 Nový Hrozenkov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 5+1 Nový Hrozenkov, byty 5+1 na prodej Nový Hrozenkov, pronájem bytu 5+1 Nový Hrozenkov, dražby bytů 5+1 Nový Hrozenkov. Nehledáte byty 5+1 Nový Hrozenkov ? Pokud jste v této kategorii byty 5+1 Nový Hrozenkov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících : Další lokality v okolí byty 5+1 Nový Hrozenkov Pro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 5+1 Nový Hrozenkov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 5+1 Nový Hrozenkov. Určitě lépe naleznete byty 5+1 Nový Hrozenkov, který hledáte.


text: Představení nejmenší kamery typu dome s nočním viděním Airlive MD-3025. Autor: Liba Krejzlikova - dubna 28, 2014 AirLive MD-3025 je 3 megapixelová mini kamera v krytu odolném proti vandalům.Rozměr je neuvěřitelných108mm in diameter and 62mm in height108 mm v průměru a 62 mm na výšku, což je jen asi poloviční velikost než standardní kamery. Malá velikost je mnohem méně viditelná vetřelcům.Tento model je vhodný pro maloobchodní prodejny, restaurace nebo supermarkety. Navíc má tato kamera certifikát IK10 , takže vydrží drsnější zacházení a proto vyhovuje místům jako jsou banky, bankomaty nebo kasina. Airlive MD-3025 je nejmenší dome kamera s nočním viděním na světě.ed LEDsremovable IR-Cut FilterJe vybavena infračervenými LED diodami a mechanickým IR-cut filtrem. Vzhledem k technickým omezením, většina mini dome kamer nemá infračervené LED diody a IR-cut filtr.IR LED poskytuje možnosti pro noční vidění až 15m, Jsou užitečné při nahrávání v noci nebo kdekoliv bez dostatečného osvětlení. Kromě toho, mechanický IR-cut filtr lze nastavit automaticky, aby ve dne nebyly obrázky z kamery zbarveny do červena...