Nehoda v Přerově se stala v pondělí ráno, kdy vlak na nádraží narazil do zarážedla na konci kusé koleje (píšeme zde). Příčinou byl náhlý zdravotní problém strojvedoucího, škody jsou předběžně odhadovány na dvacet milionů korun. Ve vlaku bylo přibližně 100 lidí.


Po vizuální stránce velmi uspokojivé – to, co někteří zdejší uživatelé označují za amaterismus, je podle mého naopak největším trumfem filmu. Velmi zajímavá je také vícevrstevnatá hlavní hrdinka. Bohužel, celkový dojem padá s nepříliš nápaditým scénářem. „Když byl před několika lety Antonioni v Praze, zachytil ho jistý fotograf ve zvláštní situaci: jak šplhá, vysoký, štíhlý, s roztaženýma rukama a černou čupřinou vlasů, po kterési zdi blízko židovského hřbitova. Ano, bylo to při nejmenším zvláštní; vážená osobnost světového filmu na pražské zdi! Přiznám se, že od té doby, kdy jsem ten snímek viděl, přestal jsem úplně věřit našeptávačům, že Antonioni je chladný konstruktér, matematik nudy a odcizení, objevitel chladu mezilidských vztahů, umělec bez srdce. Jeho turistika po pražské zdi není sice žádný podstatný argument, ale Zvětšenina takovým argumentem rozhodně je.“ (z týdeníku Zítřek, 1968) O síle, kterou nemáme. O síle, kterou bychom chtěli mít. O síle, kterou má Film. Jako celek mírně nekoherentní, v určitých jednotlivých obrazech má však film velkou sílu a dá dokonce připomenout velikána Tarkovského. Skvělá ukázka neomylně pevného režijního vedení. Ve vztahu k Dostojevského výborné předloze mnohem lepší než Bresson. Akáty bílé (studentský film) (1997) Sláma je dnes již úplně jinde, zde jako by se ještě hledal a nedokázal úplně správně vyjádřit vše, co chtěl. I tak bych ale film určitě nezatracoval, jako to mnozí jiní (i Sláma sám) udělali. Nejzajímavější během celého sledování bylo představovat si, jak musel ve skutečnosti vypadat ten psychologicky prapodivný slepenec reálných zločinů, který posloužil jako předloha. Film sám o sobě totiž příliš nefunguje. Nestanoví si žádná jasná pravidla, což má za následek, že většina (rádoby šokujících) výjevů působí absolutně nevěrohodně a nabourává tak jakýkoliv náznak atmosféry. PS: Vyhněte se plakátům a coverům, pokud chcete být alespoň částečně překvapeni. Kieślowski je mistr nevyřčeného, jehož díla na diváka působí především podvědomě. A o to jsou silnější. Modrá je minimalistickým velkofilmem, u kterého cítím, že mě bude postupem času a s přibývajícími životními zkušenostmi uchvacovat ještě mnohem víc. Lepší než celovečerní verze. Svižnější, dynamičtější, s povedenějším koncem, který donutí k zamyšlení. Jeden z vrcholů Dekalogu. Subway Stories: Tales from the Underground (TV film) (1997) Povídkový film z produkce HBO, které v roce 1995 vyzvalo obyvatele New Yorku, aby se s nimi podělili o skutečné zážitky odehrávající se v metru. Obdrželi prý přes 1000 odpovědí, z čehož nakonec vybrali 10 námětů, které tvoří tento celek. Kvalita jednotlivých příběhů výrazněji nekolísá, a tak divák nemá problém s utvořením celkového dojmu. Velmi silným prvkem je atmosféra, která je díky prostředí téměř totožná napříč všemi povídkami. Zajímavá je také režisérská účast v čele s oscarovým Jonathanem Demmem. Vizuálně podmanivá a tíživá podívaná, která svým duchovním přesahem v lecčems připomíná Stalkera od Tarkovského. O nějakém příběhu se dá mluvit pouze v první polovině, ta druhá už je jen mozaikou silných a vtahujících obrazů. Závěrečná půlhodina je ryzím uměním.


Dobrý den ,před 2 roky mi bylo zjištěno alergie na pšenici ,po půl roce co jsem nasadila bezl.dietu ,zhubla jsem a bez problémů otěhotněla .V těhotenství jsem se neomezovala ,spátne mi nebylo ,ani žádné jiné potíže nebyli .Porod ,následně šestinedělí ,začala jsem být extrémně unavená ,sotva jsem kolikrát... Zobrazit více


19. 1. 2015 Super Smash - průvodce pro naprosté začátečníky Opravdu si musíme nalít čistého vína - kouzlo této hry spočívá v tom, že jsou vám sympatické alespoň některé postavičky z universa Nintenda. Že víte, co od takových postav zhruba očekávat. Že Mario umí házet skákací ohýnky, že Pikachu umí přivolat blesk a že Link má vystřelovací hák. Teprve když tušíte, co s danou postavou půjde dělat zhruba za kejkle - pečlivě extrahované ze všech možných her spjatých s danou postavou - začne vás hra bavit. V hlavě si to opravdu představujte tak, že se dva kluci (a asi i nějaké holky) hádají na pískovišti, čí oblíbená postava by v hypotetickém souboji vyhrála. "Ale Mario by upekl Pikačua ohýnkem!" - "Ale Pikaču je malej, Mario se netrefí a dostane bleskem do kníru!" - "To je sice hezký, ale Link by vás trefil šípem z dálky a zblízka rozšvihal mečem na takhle malý nudličky!" I když ale tuto veledůležitou podmínku splňujete, můžete mít ke hře výhrady, či zkrátka jen pochybovat o tom, že jste správná cílová skupina pro hru. Přece jenom - bojovka od Nintenda - byť s mn 1000 ohaletou tradicí - bude to bavit každého? No, mohlo by vlastně. Protože ovládací schéma je jednoduché a když si v hlavě přepnete, že nehrajete klasickou bojovku ála Street Fighter, Tekken nebo Soul Calibur, alébrž že máte co do činění s klonem Double Dragon, Final Fight nebo Turtles in Time, začnete hru chápat a posléze i vychutnávat. Poslední věc, kterou je dobré si uvědomit, že cíl hry - vyhazování protivníků z arén - se dá všelijak měnit - můžete hrát na počet životů, na penízky, na čas - a to všechno s různě upravenými pravidly či jinak pojatými předměty v aréně. Profíci hrají zásadně s vypnutými předměty a v jednoduchých arénách, kde je minimum odvaděčů pozornosti. My ostatní, co hrajeme pro zábavu, si obvykle vystačíme se základními pravidly, leda si poladíme četnost vypadávání. Hra se chová jako framework A nyní již k věci - co byste měli znát, abyste mohli začít hrát a nedivit se přepálenosti, zmatenosti, překombinovanosti a frutraci? BASIC Všechny postavy se ovládají vesměs stejně. K dispozici jsou přibližně tyto tahy: A - normální útok B - speciální útok Tyto dva útoky pak mají varianty podle toho, jakým směrem míří levý joystick - nahoru, dolů, doprava/doleva, plus samozřejmě tlačítko bez směru. Celkem tedy je 8 základních tahů - přidat by se daly ještě varianty útoky ve vzduchu a útoky z běhu. To je společné v zásadě pro všechny postavy. Když podržíš tlačítko A plus jeden ze čtyř směrů, tak některé tahy lze "nabíjet" - tehdy hovoříme o "smash útoku" - což je útok, který je jako dělaný na vyhazování z arémy. Na WiiU je možné také použít pravého analogového joysticku, což má stejný efekt. Nezávisle na tom některé postavy umí nabíjet některé tahy pouhým dlouhým držením tlačítka A nebo B - Link natahuje luk delší dobu, jiné postavy se více rozmáchnou s mečem, Samus nabije svůj blaster a podobně. Jelikož lze útočit / nabíjet i směrem nahoru a dolů, doporučuji v nastavení vypnout skákání pomocí joysticku. Pak joystick respektuje držený směr, ale postava se nehne. (Při výběru postavy je nutno dole přepnout "Player 1" na svůj ovládací profil "USER" a bohužel je nutné to dělat při každém novém spuštění hry). Není ostuda používat jeden tah dokola. Dokud to funguje, tak se s Linkem klidně točte jak čamrda! Vyzkoušejte si to! Držení L nebo R je blok - ten je časově omezený a lze ho prorazit. Během blokování lze stisknout i tlačítko A a tím udělat chytku zblízka. Chytky lze alternativně dělat také pomocí ZL/ZR (což doporučuji). Důležitým elementem je ale blok+směr doprava/doleva - většina postav umí "uskočit" daným směrem. Vřele doporučuji natrénovat tento tah - dostanete se ihned za záda protivníka, který mezitím máchá do prázdna. Tlačítko X a Y pak skáče s postavou, můžete tak snadno skočit a pokračovat v útoku pomocí A nebo B. Většina postav umí double-jump. Ve vzduchu se dá navíc udělat tah nahoru + B, což u většiny postav prodlouží vzdálenost, z jaké je schopna se zachránit při vyhození z arény. Po vyčerpání tahů ve vzduchu je postava již bezbranná. Postavy se umí zachytávat za okraj plošinek a mají pak krátkou nesmrtelnost, když se vyšvihnou nahoru - vhodná pozice k protiútoku. Toliko teorie do začátku, nyní se posuneme dál. ADVANCED Hra je vlastně o tom, že každá postavička má nějaká svá specifika, čímž vybočuje z výše popsaného standardu. Některé postavy umí vícenásobně skákat / létat, dále se postavy dají rozdělit do několika kategorií (sword, gun, brawl) z čehož vyplývá styl útoků, některé postavy jsou při velkém zranění silnější nebo rychlejší a tak dále. Celou pointu spatřuji v tom, že SSB je především fan-service - tj. postavy disponují přesně těmi tahy, kterými se proslavily ve svých kmenových hrách. Proto doporučuji začít s postavami, které důvěrně znáte. Mně například překvapily postavičky z Fire Emblemu, který jsem nedávno (podruhé) dohrál - ty útoky a kouzla jsou dobře adaptované. A třeba Shulk z Xenoblade umí pomocí B přepínat mezi několika režimy, rychlost, štít, lepší skákání... což je zase inspirované z původní hry na Wii. Anebo Toon Link nebo Zero Suit Samus - mají chytku, která je na maličko větší vzdálenost - hookshot / bič. Tuto chytku lze udělat i ve vzduchu a dokonce je možné trefit plošinku a zachránit se tak - jinak by následoval pád. Další příklad - postavička Ness z Earthboundu - tam když zmáčknete nahoru + B, tak vystřelí kulový blesk. Jasně, to může sloužit jako vyhazovák, ale postava se přitom ani nehne. Znamená to tedy, že Ness nemůže svůj double-jump prodloužit, jako většina ostatních postav? Jde to - protože kulový blesk lze levým analogem omezeně ovládat, můžeš ho navigovat až pod sebe a s odpuštěním sám sobě spálit zadek - což vystřelí Nesse nahoru. Mnoho těchto triků se lze naučit v Eventech, což doporučuji všem. Předměty padající do arén mají podobný význam, jako v Mario Kart - není nutné je používat, ale umí zamíchat s kartami. Dodatečné zbraně, pomocníci, ohnivé kytky a podobně - nevysvětlím všechny, ale na to si už přijde jistě každý sám. Předměty se používají tlačítkem A, pokud je chcete upustit, děje se tak chytkou (ZR/ZL). Když se v aréně objeví "Super Smash duhové kolečko", tak se ho snažte rozbít. Následně držením B spouštíte superkombo, které obvykle zmasí celou obrazovku - ale některá superkomba jsou naopak nablízko - nutno vyzkoušet kus od kusu. Stejně tak jsou některé arény interaktivní - třeba v Metroid aréně s Ridley se mi podařilo do Ridleyho nasypat hodně zásahů a on se pak na krátkou dobu přidá na mou stranu a jde po krku mým oponentům (a proto Ridley měl nad hlavou červenou ikonku P1, jakože patřil ke mně). EXPERT Tohle, co jsem popsal, je čistě soubojová mechanika. Neberte to jako bojovku, nehledejte v tom vědu - je to platformová beat'em'up, nepřemýšlet, rubat, když máte hodně zranění, tak být opatrnější a když je protivník hodně zraněný, tak naopak přitlačit ;). Můžete si nastavit custom pravidla a zkoušet varianty, jasně - ale podle mne je to zbytečné pro začátečníky. Prostě si vemte Linka nebo Maria a trénujte jenom jeho - pak totiž umíte většinu "sword" a "brawl" postav. Ve hře určitě existuje komplikovaná mikrosekundová taktika, ale nevidím důvod se tomu věnovat až do takov e8f é hloubky - až na takové lidi narazíte v onlinu, tak si prostě neškrtnete a budete hrát s někým jiným (nebo jen sázet prachy na své oblíbence ve spectate režimu ;)). V tomto smyslu mi to hodně připomíná Mario Kart. Až to dostaneš trochu do ruky, udělej si vlastního Mii Fightera - výška, štíhlost a barva tvého Mii předurčuje základní vlastnosti, pak si vybereš jeden ze tří stylů (sword, gun, brawl) a ta komba, co sis odemkl, můžeš na svou postavičku nalepit. V zásadě jsou to útoky všech ostatních postav, takže od Linka můžeš vzít mečovou otočku (nahoru + B) a od jiné postavy si vezmeš třeba fireball... a tohle ladíš k dokonalosti - máš z toho takovej framework. V CUSTOM režimu můžeš také měnit celkovou rychlost, sílu a obranyschopnost nejen MiiFightera, ale také ostatních postav, takže máš pak Custom Linka třeba. Tyhle customizace pak hrají hlavní roli v té ořezané verzi Mario Party - sbíráš na hrací desce postavičky, tuníš je a pak si místo mikroher rozbíjíš s kámošema hubu ;). INSANE FANATIC Projděte si kompletní menu, najdete spousty miniher - Trophy Rush, Challenges, Baseball Challenge, Trophy Shop (s denní i hodinovou nabídkou a slevami!), Master Hand Orders, Crazy Hand Orders, Classic, Group mode... je tam TOLIK možností, jak se vyblbnout a poodemykat si co nejvíce obsahu, hudby, komb, postaviček, arén, figurek... a pak si z toho přes advanced options děláte vlastní hru. Třeba Galagu (ta je v Eventech právě) - vezmete vesmírnou arénu, povolíte jenom jeden předmět (mouchu z Galagy) a nastavíte její výskyt na 1000%. Začne hra, spadne tam dvacet mušek a nalétávají tak, jako v Galaze... a přežijte to v tom ;). Nebo si představte originál automat Donkey Kong z roku 1981 a představte si, že po plošinkách neběhá Jumpman, ale naši bojovníci - přičemž celé prostředí je "prostě Donkey Kong". Nebo Duck Hunt v čistém 2D. A plus propojení s 3DS verzí (o které začínám uvažovaž, bude-li levnější) a Amiibo (-"-). A tak dále... ale to je už fanatismus. ZÁVĚR Smash Bros je tak komplexní a komplikovanou hrou, jak si ji uděláte. Nabízí tuny možností a i když nelze obecně hovořit o vyváženosti, hrát tuhle hru je sranda za každého počasí. Jakmile vstoupíte do vod online hraní a okusíte souboj na týmy a docvakne vám, jak krásně elegantní tato hra je, tak budete ztraceni (alespoň po nějaký čas). P.S.: Chybí upload replayů... :( Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


source: wikipedia

text: Předpona soustavy SI je předpona, která se může použít před jakoukoliv jednotkou Mezinárodní soustavy jednotek (SI) (s výjimkou bezrozměrné jednotky 1) k vyjádření dílů a násobků použité jednotky. Systém předpon SI je postaven na desítkové soustavě. Do třetího řádu od základní jednotky jsou definovány předpony pro každý řád – celočíselné mocniny desíti (desetiny, setiny, tisíciny; desítky, stovky, tisíce), dále od základní jednotky jsou definovány předpony pro každý třetí řád – celočíselné mocniny tisíce (miliony, miliardy atd.). Od SI předpon pro mocniny tisíce jsou odvozeny názvy blízkých hodnot binárních předpon používané v informatice. Původ nižších předpon je starší než samotná soustava SI z roku 1960. Běžně používané předpony do třetího řádu byly do praxe zaváděny spolu s metrickým systémem již od dob Velké francouzské revoluce a používají se i v případě jiných měrových systémů. Předpony šestého řádu mega a mikro byly zavedeny v roce 1873 se soustavou jednotek CGS. Jakožto součást soustavy SI jsou oficiálně určené Mezinárodním úřadem pro míry a váhy v Sèvres (Francie). Přehled Například předpona kilo násobí jednotku tisícem, takže 1 kilometr je 1 000 metrů a 1 kilowatt je 1 000 wattů. Naproti tomu předpona mili jednotku tisícem dělí, takže milimetr je tisícina metru a miliampér je tisícina ampéru. Možnost použít tytéž předpony pro jakoukoliv jednotku SI je jedna z klíčových výhod soustavy SI, jelikož zjednodušuje její používání. Existuje také historická předpona metrické soustavy Myria (zkratka ma), znamenající násobek 10 000 základní jednotky. Tato předpona nebyla včleněna do soustavy SI. Příklady 5 cm = 5×10−2 m = 5 × 0,01 m = 0,05 m 3 MW = 3×106 W = 3 × 1 000 000 W = 3 000 000 W Předpony se nemohou kombinovat, například „10−9 metru“ musí být zapsáno „1 nm“, nikoli „1 mμm“, a to i přesto, že český popularizátor vědy Jiří Grygar s oblibou používá megakilometry (Mkm). Doporučené jsou předpony, jejichž exponent je dělitelný třemi. Takže „100 m“ je lepší zápis než „1 hm“. Výjimkou jsou ustálené díly některých jednotek, například centimetr, hektar (hekto-ar), centilitr, decimetr nebo decibel. Výjimečnou základní jednotkou SI je kilogram, který jako jediný obsahuje předponu. Gram je definovaný jako 1/1000 kilogramu. Ne všechny jednotky se běžně pojí se všemi předponami. Zvláště velké a malé násobky se používají velmi zřídka. Terametr či pikohertz se neobjevují ani ve vědeckých pracích. Pokud by se měly přesto odpovídající násobky vyjádřit, použije se raději vědecký zápis čísel s exponentem a mantisou. Dekagram se někdy označuje dkg. Ne všude je ale používání tak běžné jako v Česku. Binární předpony Ve výpočetní technice je od IEC doporučeno používat blízké mocniny čísla 2. Použití mimo SI Tyto předpony se používají i s jinými jednotkami než s jednotkami SI, např. mnohými jednotkami soustavy CGS (ale zpravidla ne v kombinaci se soustavovými předponami ab- a stat-), mimosoustavovými jednotkami i jednotkami zastaralými, a to se stejným významem i zápisem, jak ukazují následující příklady: 1 hektar (= 1 hekto-ar) = 100 arů (1 ha = 100 a), 1 mililitr = 10−3 litrů (1 ml = 10−3 l), 1 kiloparsek = 1 000 parseků (1 kpc = 1000 pc), 1 miligal = 10−3 galů (1 mGal = 10−3 Gal), 1 milirem = 10−3 remů (1 mrem = 10−3 rem) apod. Odkazy Reference Související články fyzika fyzikální veličiny Desítková soustava Externí odkazy Rozdíly v americkém a britském názvosloví slova bilion Soustava SI


text: Eugen Bernhard Wüster (10. října 1898 Wieselburg, Rakousko – 29. března 1977) byl rakouský jazykovědec, jeden z otců technické terminologie a normalizace. Biografie Byl synem průmyslníka, studoval elektrotechniku a promoval v roce 1927. V roce 1931 získal doktorát a v témže roce převzal vedení rodinného podniku (pily s elektrocentrálou a válcovnou). Továrna mu umožnila financovat mnohé vědecké projekty. Ve svých dílech o terminologii počítal s esperantem, později okcidentalem a interlinguou jako s mezinárodním normalizačním jazykem budoucnosti. Velké renomé získal ve vědeckých kruzích. Jeho dílo o normalizaci v technice přeložil Ernest Drezen do ruštiny (1935) a v následujícím roce sovětský normalizační výbor inicioval založení Technického Výboru ISA 37, zabývajícího se normalizací principů tvoření termínů a vytvářením odborných slovníků. Po druhé světové válce, když se ISA změnila na ISO, dosáhl znovuvytvoření komise jako ISO/TC 37 (terminologie: principy a koordinace). V roce 1971 inicioval ve Vídni založení organizace Infoterm, kterou vedl až do své smrti. Jako lexikograf spolupracoval na 1. vydání šestijazyčného Mezinárodního elektrotechnického slovníku (International Electrotechnical Vocabulary, Londýn 1938). Dále se zabýval problémy bibliografických záznamů, reformou německého pravopisu, zajímalo ho Mezinárodní desetinné třídění, problémy informatiky, byl odborníkem na pily (habilitace 1952), redigoval vzorný odborný slovník na příkladu nástrojů (The Machine Tool, Londýn 1968) a vyučoval na Zemědělské univerzitě ve Vídni. Zanechal mnoho nepublikovaných rukopisů na různá témata. V mládí aktivně pracoval v esperantském hnutí, později pro okcidental a interlinguu, a zanechal bohaté dílo. V poválečném období, jako průkopník technické normalizace, byl v kontaktu také s československým Úřadem pro normalizaci a měření a stál u zrodu mezinárodní organizace TermNet (Unesco). Překlady Kabanov: La germana inteligentularo kaj la milito (1917, z ruštiny s Maskem) La efiko de la U-boata milito (1917) Pilorio (1917) Hauff: La Kantistino (1921) Chamisso: Petro Schlemil (1922) Eseje o esperantu La lastaj tagoj de l'Majstro (1921) Die Bedeutung der Welthilfssprache Esperanto für den Techniker (1921 a 1924) Die Verhältniswörter des Esperanto (1923)Internationale Sprachnormung in der Technik. Besonders in der Elektrotechnik. (1931 – obsahuje kapitoly o esperantu a jeho využití v terminologii)Konturoj de la lingvonormigo en la tekniko (1936, přeložil Dr. Emil Pfeffer) Slovníky Masxinfaka Esperanto-Vortaro (1923)Enciklopedia Vortaro Esperanta-Germana (1923, 1925, 1926, 1929)Zamenhofa Radikaro'' (1927) Externí odkazy Rakouští esperantisté Rakouští lingvisté Terminologové Narození 10. října Narození v roce 1898 Úmrtí 29. března Úmrtí v roce 1977 Muži


Prodám Subaru OUTBACK 2,0 D,CZ,1Maj,4x4 Diesel Kombi - Alu kola - auto inzerát na Cars.cz Subaru OUTBACK 2,0 D,CZ,1Maj,4x4 2009, Diesel, 1 998 ccm, 110 kW Prodám Subaru OUTBACK 2,0 D,CZ,1Maj,4x4, Prodej Subaru OUTBACK 2,0 D,CZ,1Maj,4x4 V provozu od:03.2009 Tachometr: 123 457 km Dozvíte se, zda vozidlo nemá stočený tachometr, zda není evidováno jako odcizené, zda není zatížené leasingem či úvěrem, zda není omlazené, zda nebylo havarované či jáká je jeho aktuální tržní cena. Palivo:Diesel Objem:1 998 ccm Výkon:110 kW Dveří / sedadel:5 / 5 STK:03.2021 Karoserie:Kombi Barva:stříbrná metalíza VIN: JF1BPDLYE8GG10148 Vůz má poškozené vstřikovače - plně pojizdné. Vice informací Vám rádi sdělíme po telefonu.. Stav uspokojivý Za informace k vozidlu zodpovídá prodejce. Číslo inzerátu: 1588680706463739


Powerbank DOCA Solar 10 10000 mAh, solární panel Vezměte s sebou kamkoliv na cesty nekonečnou zásobu energie pro svá elektronická zařízení. Tou je bezpochyby powerbanka Doca Solar 10 s kapacitou...


source: fineweb

text: Novinka roku 2011. Nejnižší model zastřešení. Esteticky čisté řešení přechodu výplně konstrukce ze střechy zastřešení do svislých stěn metodou „lomení skla“. Ve srovnání s modelem K2 odpadá nutnost použití rohového profilu. Tento model je možno dodat i v jednokolejové variantě, kdy jsou vodící koleje pro jednotlivé segmenty umístěny pouze podél jedné strany bazénu. Na druhé straně bazénu je zastřešení osazeno speciálními koly, která se pohybují přímo po okolním povrchu. Zakrytí bazénu prodlužuje koupací sezónu, chrání bazén před vnějšími nečistotami a snižuje náklady na bazénovou chemii. 06.11.2012 01.11.2012 31.10.2012


25. 2. 2011 Inazuma Eleven Proti svému niternému přesvědčení jsem o víkendu nedohrál The Dig. Už jsem pokročil, ale je to pěkně tužanská hra a již dvakrát jsem si musel nechat napovědět (jednou u stroje na ovládání ramena pro narovnání čočky - mazací tlačítko jsem blb považoval za "ENTER" - a podruhé u skládání kostí, kdy jsem tři z nich označil za nadbytečné a že byly do hry vloženy pro účely zmatení). Každopádně se blížím zhruba polovině hry a je to luxus. Teď to nemyslím nějak zle, ale z adventurního hlediska - kam se hrabe Full Throttle! Ale zatím bych neřekl, že je to lepší, než třeba Fate of Atlantis, je tady dost "skoro hluchých míst", které bych klidně vynechal. Na druhou stranu - pocit odcizení a radost z objevení nových lokací, pocit dálav - to je super. No jak jsem to mohl nedohrát? Inazuma Eleven, proto. Když jsem poprvé slyšel, že Inazuma Eleven je "japonské fotbalové RPG", páteří mi projel mráz. Avšak při zmínce o Level 5 jsem pookřál. Tihle chlápci umí dělat zajímavé hry, stylové, s dobrou atmosférou. A to zase já rád! Pustil jsem se do hraní a uklidnil jsem se. Inazuma Eleven naštěstí není na fotbal vázaná příliš - sportovní hry já nesnesu totiž. Jde jenom o téma, které je ale za 1000 sazeno do netradičního (úchylného) světa. Tohle rozhodně není japonská vize fotbalové hry. Tohle je "normální" japonské RPG. Fandové fotbalu by tedy měli spíše zaváhat. Posléze jsem zjistil, že Inazuma Eleven je především anime seriál o fotbalové jedenáctce, kde fotbal má poněkud jiná pravidla. Je možné soupeře omámit hypnózou, zapálit míč, používat při střelbě liány, draky a další věci. Prostě normálka. Celý seriál je tak postavený okolo dětinských příběhů, kde fotbalová hra slouží jako katalyzátor, motivátor a často i deus-ex-machinator. Jednotlivé děti, které dostaneme pak ve hře pod kontrolu, jsou naprosto dementní, s omezeným rozhledem a jediné, na co myslí, je fotbal. Na straně druhé pak stojí megazáporáci, kteří pomocí pekelných kotlů ovládnou díky fotbalu svět. A do toho nějaké ty řeči o vyvolených fotbalistech, kteří dokážou vyvolat zemětřesení, rozpůlit planetu a ... nuda! Jsem přecpaný hyper ultra naddimenzovanými japonskými vizemi. Nebaví mne dívat se na osoby s věkem okolo 10 a inteligencí kolem 11 (proto Inazuma "eleven"), jak řeší problémy se zavazováním tkaniček pomocí megapráskového výkopu, který smete brankáře, bránu, hřiště a půlku galaxie. Už jsem na to moc starej prostě. Samozřejmě - jak anime předlohu, tak samotnou hru, nelze brát vážně. Byla by to chyba. Na jednu stranu mi sice opravdu vadí, že jeden z hrdinů "má problém hrát fotbal, protože je tlustý a stydí se". Vadí mi veškeré dementní postavy (všechny). Ale nevadí mi ujetý svět, naopak jej přijímám s otevřenou náručí! Například mám velice rád film Shaolin Soccer, protože je zábavně ujetý a i když je příběh jednoduchý a zápletka primitivní, postavy mne neurážejí a baví. Inazuma Eleven je klišé příběh o vzestupu podceňovaného týmu, podkreslený nějakou tou temnotou o ovládnutí světa - naprostá nuda. Ale ten svět okolo - ten je naprosto parádní. Řekl bych, že kvůli tomu se vyplatí se do hry pustit. Svět, ve kterém jsou v podstatě všichni posedlí fotbalem, ve kterém se lidi chodí bavit tím, že hráči "fotbalu" (ty uvozovky jsou na místě, dosaďte si je pokaždé, když napíšu v souvislosti s touto hrou slovo "fotbal") předvádějí kousky, za které by se styděl i Matrix. Kdy se vyvolávají Aeoni, jako ve Final Fantasy, kde magií oplývající hráči vyčarují horu za svými zády pro chránění brány... Jediné, co bych po deseti hodinách vytknul, je nepřijatelně dementní motivace většiny postav a jejich chování. Všechno ostatní - naprosto všechno - se jeví býti lahůdkou. Spojení fotbalu a RPG není zas tak velkou novinkou. Kdejaký fotbalový "simulátor" obsahuje režim managera, kdy obchodujeme s hráči, vylepšujeme jejich statistiky a tak všelijak se staráme o vzestup našich statistik. Já jsem se teda více ponořil jenom do Sensible Socceru. Inazuma Eleven jde na to jinak - bere si kostru z tradičních japonských RPG, ve které hraje fotbal (respektiva "hra, která se ve světě Inazuma Eleven hraje") hlavní roli. Je tomu podřízeno vše a ono to funguje. V zásadě to lze chápat tak, že jde o klasické JRPG, kde mají souboje formu fantasy fotbalových zápasů. Ze hry jsem byl z počátku velice nadšený. Atmosféra hry je skvělá a nadsázka během soubojů - fotbalových zápasů je poutavá. Proces získávání nových hráčů, trénování vlastností a plnění příběhových úkolů - vše je parádně zabaleno tak, aby v tom "na první pohled" bylo více fotbalu, než klasického JRPG, ale velice rychle odhalíme, co je jenom přeskinované Final Fantasy a co nový prvek. Naštěstí je nových prvků celá řada a jsou zábavné. Líbí se mi přepracovaný deník party do blogu, kde jsou i komentáře návštěvníků. Líbí se mi mapa kontaktů, kterou pomocí nasbíraných bodík 1000 odemykáme a získáváme tak nové hráče do party. Líbí se mi management party, jelikož máme k dispozici desítky členů (což neznamená, že je nutné management vysloveně dělat - viz dále) místo obvyklé družiny o čtyřech kusech. Líbí se mi grafické zpracování světa, které připomíná Dragon Quest 7, ale stylově je podpis Level 5 natolik významný a zásadní, že se musíte prostě rozplývat. Nejvíce se mi samozřejmě líbí souboje, neboli hra v fotbal. Zde vidím zásadní invenci do žánru. Realtime bitvy opravdu nemusím, ale jelikož celý systém opravdu vychází ze hry s kulatým nesmyslem, jde v podstatě o převratnou záležitost. Hráči pobíhají po hřišti dle výchozí taktiky, stylusem klikáme, kdy komu a jak přihrát a lze také kreslit cestičku, kam se má hráč vydat. S nadsázkou lze říci, že celý základní systém připomíná novější díly Pro Evolution Socceru, co jsem kdysi zkoušel na Wii. Kamera je identická s tou ze Sensible Socceru, ale je postavena níže - bohužel přehled o celé hrací ploše chybí a musíme směrovým křížem neustále měnit pozici. Naštěstí lze hru i zapauzovat a rozdat příkazy. Až do tohoto bodu bych byl se hrou spokojený, jako s fotbalovým simulátorem. Pravá legrace ale teprve začíná. Při jakékoliv konfrontace s protivníkem (tj. střelba na bránu, pokus o vzetí míče, obrana) se hra sama zastaví a můžeme si vybrat ze dvou základní akcí, jak situaci řešit. Na základě statistik hráče se pak vyhodnotí "hod kostkou" a míč změní majitele, případně se někam odkopne. Zajímavější ale je, že krom dvou základních akcí také můžeme volit akce speciální, čili kouzla. Ty nabízejí nepřebernou škálu obranných i útočných, jsou vyvedeny v trojrozměrné grafice a opatřené mnoha efekty. Zde je jádro zábavné ujetosti celé hry - akce jsou absurdní, samozřejmě - ale zároveň zajímavé na pohled. Nemluvě o tom, že vnitřní mechanismus soubojů, porovnávání čísel, je docela dobře zpracovaný a dává smysl. Hráči jsou rozděleni do několika škatulek - dle elementu, dle stylu hry a dle statistik. Chci tím říct, že existovalo by-li nějaké JRPG, kde se dají zasadit souboje na bázi posouvání předmětu do určitého místa, tak Inazuma Eleven disponuje plnohodnotným a odladěným mechanismem. Palec nahoru! Nadšení ale začalo po pár hodinách odpadat. Přijde mi naprosto nepřijatelné, aby moderní JRPG používalo berličku ve formě náhodných soubojů. Ba ono to působí ještě více debilně, protože vize "malých fotbalových utkání", které náhodně absolvujete všude možně po celém světě - to prostě vypadá divně. Ve světě Inazuma Eleven se zkrátka všude vyskytují fotbalové branky, kde postavy hrají menší verzi fotbalu "4 na 4" a vyhraje ten, kdo v krátkém časovém limitu vstřelí první gól. Nejprve jsem si říkal: "Dave, v klidu, o nic nejde, prostě potřebovali do hry nějak implementovat grind pro získávání zkušeností". Jenže ono to nefunguje dokonce ani podle této logiky - to je ten problém. Souboje jsou absurdně časté. Proti nám stojí nejrůznější náhodní fotbalisté, kteří se nejčastěji rekrutují z řad šachových hráčů, kteří posměšně vyzývají ligový fotbalový tým ke hře. A hlavně - celkem brzy se odemkne tréningové centrum, ekvivalent dungeonů, kde lze celkem přesně a dobře vyvíjet sérií soubojů libovolné statistiky. Od tohoto okamžiku ztrácí náhodné souboje svůj systémový význam (pokud měly být implementovány vůbec od začátku). Bohužel - nezbavíme se jich. A to je prostě špatně. Nesnáším náhodné souboje, ale to, jakým způsobem k problematice přistupuje Inazuma Eleven, je ještě debilnější, než jsem si dokázal představit v nejhorším snu. Přitom samotný nápad s tréningovým centrem je skvělý - pokud jako hráč CHCI grindovat, tak můžu. A když se k tomu vrátí a61 m - pokud mají souboje formu fotbalových zápasů, tak je jejich implementace do hry prostě dementní. Omluva, že souboje se dají skončit celkem rychle ale neobstojí. Zdržují, nudí, odrazují od hry (pokud přistoupíme na to, že "hra" není "grind"). To je jádro problému mnoha JRPG, ale tady je to ještě více patrné. Takhle ne, přátelé! Mám pocit, jakoby někdo z Level 5 vzal hotovou hru, která má sice dementní charaktery (převzané z originálního seriálu, co naplat, jde to ignorovat), ale jinak je originální, vtipná, zábavná a poutavá. Avšak na poslední chvíli zlomyslný designér implementoval krystalické zlo ve formě náhodných soubojů. Nebýt toho, napálil bych hře celkem vysoké hodnocení, okolo 8/10 celkem klidně. Takhle musím jít o dva body níže. Inazuma Eleven je opravdu zábavná hra s velice otravnými náhodnými souboji. A to není hnidopišství, to je prostě "lazy programming". Jsem za polovinou hry a uvidím, jestli se dokopu k dohrání, možná že příběh je naivně primitivní, ale pořád drží pohromadě. Každopádně jestli vám náhodné souboje nevadí, závidím vám - Inazuma Eleven si určitě zahrajte! P.S.: Ještě jednu drobnost jsem zapoměl - hra obsahuje multiplayer, což znamená motivaci k najímání různých postav k vytvoření unikátního týmu. Jeví se to být celkem jako dobrý potenciál, zatím jsem neměl možnost hru vyzkoušet. Přece jenom RTS nejsou můj šálek kávy, jakž takž zvládám singleplayer... 2 komentáře: - Anonymní20. března 2011 1:18 tu inazumu eleven máš koupenou nebo přes emulátor?OdpovědětVymazat


Hlohová marmeláda | Kytky k jídlu Aktualitky, Recepty z jedlých kytek, Konzervace a jedlé kytky Bobule z planě rostoucích keřů jsou vynikající surovinou pro různé variace a na marmelády a čatní. Jejich chuť i struktura je výrazná, a tak je dobré kombinovat je s padanými jablky, který bývá na podzim dostatek. Jablka také obsahují pektin, kterých je pro želírování marmelád vhodný. 1 kg hlohových bobulí 0,5 kg padaných jablek Hlohové bobule dobře přeberte a odstraňte červivé, plesnivé, či jinak špatné kousky. Jablka použijte v té “nejnižší kvalitě”. Opravdu se nejlépe hodí nedozrálá padančata, která poskytnou dostatek požadovaného pektinu. Plody omyjte a zbavte stopek a “bubáků”. Celé plody včetně jádřinců nakrájejte na menší kousky. Všechno ovoce dejte do kastrolu, trochu podlijte vodou a nechte velmi zvolna propařovat pod pokličkou. Občas zamíchejte vařečkou. Tato činnosti, která je vhodná jako “proces na pozadí jiných kuchyňských prací, se dá libovolně přerušovat. Propařujte klidně na několikrát. Když je potřeba mírně podlijte, aby se směs nepřipálila. To by bylo fakt škoda. Když se hložinky i jablka rozpadnou, směs propasírujte přes silonový cedník. Je důležité, aby se ovoce pasírovalo horké. Ulehčí to práci, protože při vyšší teplotě má směs nižší viskozitu a snadněji se protlačuje přes oka cedníku. Pastu dejte zpátky do hrnce, přidejte cukr, přiveďte do prudkého varu a za stálého míchání vařte ještě 7 minut. Horkou marmeládu naplňte do skleniček, uzavřete a uchovávejte v chladnu a temnu. Vypasírované slupky a semínka se dají použít na výrobu přírodního octa, pokud k nim přidáte pár čerstvých jablek. To pak ještě zbytky hložinek pustí své aroma. Marmeládu můžete udělat klidně “slanou”. Buď do výše uvedeného receptu přidat prostě jenom sůl, anebo i nějaké oblíbené koření. K hlohu by se hodil kardamon nebo čili papričky. 1 listopadu, 2021 /o administrator https://www.kytkykjidlu.cz/wp-content/uploads/2021/11/hlohova_marmelada_web.jpg 768 1024 administrator https://www.kytkykjidlu.cz/wp-content/uploads/2020/07/logo_kytkykjidlu-300x115.jpg administrator2021-11-01 12:48:562021-11-01 12:48:56Hlohová marmeláda Podzimní polévka mezi minestrone a borščem Jana Vlková Jana Vlková V řijnu bobule k jídlu


Matějček, Antonín, 1889-1950 | Národní památkový ústav Záhlaví: Matějček, Antonín, 1889-1950 Vazby: Matějíček, Antonín, 1889-1950 Citace: L'art Tcheque contemporation / Par Antoine Matějíček et Zdeněk Wirth


source: CulturaX

text: Přeslička skřípinovitá - Equisetum scirpoides - HnojivaPraha.cz ✿ Kód: equis100 Produktové číslo: 885522366 Patří do čeledi Equisetaceae - přesličkovité. Vytrvalá rostlina hodící se do vlhkého prostředí v okolí rybníčků, nebo zahradních jezírek. Přeslička skřípinovitá - Equisetum scirpoides Vytváří kompaktní trsy zelených stébel dosahující výšky kolem 30 cm. Stonek je článkovitý, oddělený hnědými kolínky. Kvete velmi nevýrazně v červnu až srpnu. Přesličce se dobře daří na slunném nebo polostinném stanovišti a na vlhkém místě v okolí rybníků nebo zahradních jezírek. Rostlina může být ponořena do hloubky 15 cm. Nároky na půdu propustná = lehká vzdušní půda, většinou písčitá a kamenitá, může být i humózní // těžší = hlinito-písčitá půda s obsahem jílu i humusu // těžká = jílovitá, málo vzdušná půda zadržující vláhu, za sucha tvrdne a tvoří přísušek // kyselá = půda má pH v rozmezí 4 až 6,5 // neutrální = půda má pH v rozmezí 6,5 až 7,5 // zásaditá = půda má pH vyšší než 7,5 těžší, vlhká


11. 12. 2016 Last Guardian - první dojmy Nebudu lhát - nad legendárním téměř vaporware, následníkem přeslavného Shadow of the Colossus a neméně slavného ICO, jsem po mnoha letech netrpělivého vyčkávání zlomil hůl. Celá ta atmosféra kolem vývoje svědčila o tom, že "něco neni v pořádku". Já sám jsem po fenomenálním úspěchu (nikoliv nutně komerčním) poslední hry série pro Playstation 2 automaticky předpokládal, že hra s krycím názvem Trico vyjde ideálně možná už s launchem Playstation 3 (v Evropě 2007) nebo nejpozději do roku 2010 (s přihlédnutím k době vývoje předchozích her to je realistické očekávání, řekl bych). Bylo to prostě dané, stejně jako pokračování Metal Gear Solid, God of War a GTA. Nyní v roce 2016 držím v ruce disk se hrou, na kterou jsem čekal tak dlouho, až jsem čekat přestal. Prostě jsem si řekl, že je krajně nepravděpodobné, že by mne hra mohla zasáhnout více, než kdyby vyšla jak bylo původně plánováno. Doba se změnil 1000 a, platforma vydání se změnila, očekávání a míra frustrace se také měnila. Upřímně - přes tohle prostě nejede vlak. Nevím, jestli se za dalších deset let budeme dívat na Last Guardian, jako na pouhý symbol skvělé hry nebo jako na nechvalně známou historku o hře s pokaňhaným vývojem - což je teda na ní znát, ale pořád je to super hra. Ty dvě hodiny, co jsem se hrou strávil, byly ale velmi přesvědčivé. Je to jen naprostý zlomeček toho, co hra nabízí, ale zkrátka je styl Fumito Uedy nezaměnitelný a okamžitě se cítím, jako doma. Občas teda prosákne hořkost, že je na hře znát technologická zastaralost (jakoby musela Playstation 4 emulovat Cell...) a nelze nezmínit dost spartánské ovládání, které skutečně jakoby propadlo časem rovnou z Playstation 2. Sám za sebe ale dodám, že mi tento styl ovládání vyhovuje, i když je těžkopádný a chvíli trvá se s ním sžít. Co jsem ale chtěl říci je, že při aplikování současných měřítek standardu bude jistě mnoho hráčů remcat - a celkem právem. Dokážu se nad to povznést? Popravdě - nechtěl jsem. Byl jsem na hru naštvaný. Jako by mi něco dlužila. Domluvili jsme se s pár kamarády, co se spolu známe zhruba tak od dob Playstation 2, že se spolu sejdeme a oslavíme vydání hry společným rozehráním. Jeden z nás onemocněl, ale to jsem byl fakt rád, že můžeme živě streamovat z konzole a přes mikrofon si o hře povídat. Už když jsem se na tenhle večírek blížil, začal jsem cestou radostně poskakovat a pohvizdovat. A pak jsme hru zapnuli a bylo to jako lusknutí prstů. Ten obrovský kontrast proti Holywoodské herní produkci. Ta neskutečná investice času a lásky v detailech. Promyšlená hra akce a reakce. Průvodce alternativní hratelnosti. Epický étos. Symbióza toho nejlepšího z ICO a Shadow of the Colossus. A do toho vzlykot štěstí od nás. Je to tam! Je to prostě čistokrevná božárna, o které nemusíte pochybovat. Jistě, jsou tam různé nešvary, ale čert je vem. I Shadow of the Colossus zrovna neoplýval vysokým frameratem (a i na Playstation 3 mi přijde dost pomalý) a stejně tak se našly magazíny, co hratelnost tituly neocenily zrovna nejvýše. Potrvá nějaký čas, než začneme hru plně doceňovat. Ale do té doby se můžeme kochat elegantním game designem a velmi silným emotivním zážitkem. Takhle se mi hry líbí, když mají super design, atmosféru, narativitu a navíc ještě i hratelnost. Tempo hry je nezvykle líné, neagresivní a dokonale pLast Guardianři něm cítíte tu práci, kterou musí hrdina a jeho společník vynaložit k překonávání překážek. Ale nakonec to společně dokážou, vy jim v tom jistě rádi pomůžete. Neviděl jsem hru, jako je tahle! Asi je rozhodnuto, co mi bude naježeno :). (Nevydat následníka Shadow of the Colossus pro Playstation 3 je asi jako nevydat žádnou hru se Samus Aran pro Nintendo 64. Vysoce nepředstavitelné, ale děje se to prostě). Přihlásit se k odběru: Komentáře k příspěvku (Atom)


text: 4. září je 247. den roku podle gregoriánského kalendáře (248. v přestupném roce). Do konce roku zbývá 118 dní. Svátek slaví Jindřiška a Rozálie. Události Česko 1784 – Císařským výnosem byl královopolský kartouzský klášter určen pro vojenské využití a budova byla změněna na kasárna 1892 – Při povodni byly zničeny dva oblouky Karlova mostu. Jeden se zcela zřítil a voda dosáhla až na Staroměstské náměstí. 1942 – Nacisté popravili biskupa Gorazda, faráře Čikla a staršího pravoslavné církve Sonnevenda za přechovávání účastníků atentátu na Heydricha. 1970 – Premiéra českého černobílého filmu režiséra Zdeňka Podskalského Ďábelské líbánky. Hlavní role natočili Vlastimil Brodský a Jana Brejchová 1990 – Došlo ke změně koncepce Československé televize a federálním programem bude pouze 1. program Československé televize pod názvem F1. Dosavadní 2. program se rozdělil na český okruh ČTV a slovenský S1. 1991 – Na Ministerstvu vnitra ČR byl zaregistrován Bílý kruh bezpečí, sdružení pro pomoc obětem trestných činů. 2000 – Největší archiv československé exilové literatury, založený v roce 1986 v Německu pod jménem Československé dokumentační středisko, zahájil své stěhování do České republiky. 2004 – Americký zpěvák James Brown poprvé vystoupil v Praze 2006 – Prezident republiky Václav Klaus jmenoval novou vládu, vedenou Mirkem Topolánkem 2014 – Při rekonstrukci silničního mostu ve Vilémově na Havlíčkobrodsku došlo k jeho zřícení, při čemž zahynuli 4 dělníci. 2016 – 68. sjezd chemiků v Praze, který připomíná 150 let České společnosti chemické (ČSCH). Svět 422 – Bonifác I. končí jako 42. katolický papež, nahradí ho Celestýn I. 476 – Zánik západořímské říše – Odoacer sesadil císaře Romula Augusta a byl svým vojskem prohlášen za 1. barbarského krále Itálie 626 – Li Š'-min se stal čínským císařem Tchaj-cung po tom, co jeho otec abdikoval na jeho žádost 929 – Polabští Slované (Obodrité a Lutici) jsou poraženi Sasy v bitvě nedaleko pevnosti Lenčín v dnešním Anhaltsku. Veliké množství Slovanů padlo nebo bylo později popraveno. 1024 – Konrád II. zvolen římsko-německým králem jako první příslušník Sálské dynastie 1260 – Sienští ghibellini s pomocí Manfréda Sicilského rozdrtili florentské guelfy v bitvě u Montaperti. 1282 – Aragonský král Pedro III. připojuje Sicílii a stává se tak i králem sicilským. 1359 – sňatek Meinharda Bavorského (1344 - 1363) s Markétou Habsburskou (1346 – 1366) 1414 – Burgundský vévoda z vedlejší větve francouzské královské rodiny Valois Jan Nebojácný podepisuje v Utrechtu mírovou dohodu s Armagnonci 1479 – Dohoda z Alcáçovasu je podepsaná katolickými vládci Aragonu a portugalským králem Alfonso I. a jeho synem princem Janem II., kteří uznali Isabellu jako královnu Kastilie 1504 – Italský cestovatel Amerigo Vespuci vydává ve Florencii šestnáctistránkový spisek o ostrovech objevených na čtyřech cestách. Na jeho základě německý kartograf Martin Waldseemüller nazval jeden z nich Amerikou. 1609 – Anglický mořeplavec a navigátor Henry Hudson objevil ostrov Manhattan 1682 – Anglický astronom Edmond Halley zpozoroval kometu, která dnes nese jeho jméno 1781 – 44 španělských osadníků založilo v Bahia de las Fumas farmářské sídlo v jižní Kalifornii a nazvali ho El Pueblo de Nuestra Señora Reina de Los Angeles de Porciuncula. Později bylo jméno zkráceno na Los Angeles. 1800 – Britové přinutili ke kapitulaci francouzskou posádku ve Vallettě a vyhlásili nad Maltou Maltský protektorát. 1807 – Robert Fulton začíná provozovat svůj parník na trati mezi Albany a New Yorkem 1837 – Samuel Morse poprvé předvedl svůj telegraf a o měsíc později jej přihlásil k patentování. Pro svůj telegrafický provoz vynalezl zvláštní značkovou abecedu z teček a čárek, která dodnes nese jeho jméno. 1870 – Poté, co francouzský císař Napoleon III. padl do pruského zajetí, byla v Paříži vyhlášena třetí republika. 1886 – Po téměř 30letém boji se Geronimo, náčelník Apačů, vzdal v Arizoně americké armádě. 1888 – George Eastman dostává patent na svoji kameru na svinutý film a registruje svoji ochranou známku Kodak 1905 – Na ostrově Man byl poprvé pořádán nejstarší automobilový závod světa RAC (Královský automobilový klub), který se dosud pravidelně koná. 1914 – Francie, Rusko a Velká Británie se dohodly v Londýně, že nikdo z nich nepodepíše separátní mír s Německem, což Rusko později porušilo 1939 – Německé jednotky obsadily polský Gdaňsk (Danzig) 1970 Marxista Salvador Allende vyhrál chilské prezidentské volby. Jelikož nedosáhl nadpoloviční většiny hlasů, musel jeho zvolení do funkce schválit kongres Sovětská primabalerína Natalia Makarovova požádala o politický asyl v Londýně při divadelním zájezdu Moskevského souboru 1976 – George W. Bush byl ve státě Maine zadržen za jízdu v opilosti 1998 – vznik společnosti Google 2016 – Papež František ve slavnostní ceremonii kanonizuje matku Terezu Narození Česko 1653 – Jindřich Václav Richter, misionář v Jižní Americe († 3. listopadu 1696) 1763 – Josef ze Šternberka, šlechtic, mecenáš a osvícenec († 8. dubna 1830) 1782 – Karel Boromejský Hanl, katolický biskup († 7. října 1875) 1791 – Jan Svatopluk Presl, přírodovědec, profesor zoologie a mineralogie († 1849) 1821 – Josef Niederle, poslanec Českého zemského sněmu a starosta Lanškrounu († 29. srpna 1894) 1824 – Jan Prokopec, továrník, starosta Král. Vinohrad († 18. července 1895) 1835 – František Müller, vysokoškolský profesor geodézie († 21. října 1900) 1868 – Imrich Parák, československý ekonom a politik († 17. června 1934) 1874 – Rozálie Hajníková, československá politička († 4. ledna 1951) 1878 – Jaroslav Augusta, malíř († 28. února 1970) 1881 Joe Hloucha, japanolog, spisovatel, cestovatel a sběratel († 13. června 1957) František Kysela, český malíř, scénický výtvarník († 20. února 1941) 1883 – Emil Hula, publicista a sběratel lidových písní († 17. března 1942) 1884 – Bedřich Horák, ministr práce a sociálních věcí Československa († ?) 1890 – Karel Kavina, botanik († 21. ledna 1948) 1893 – Jan Bervida, letecký odborník († 26. ledna 1962) 1902 – Oldřich Meduna, automobilový konstruktér († 9. listopadu 1996) 1906 – Stanislav Mach, hudební skladatel a pedagog († 24. prosince 1975) 1909 – František Pelcner, československý fotbalový reprezentant († 16. března 1985) 1918 – Ivo Novák, scenárista a režisér († 15. února 2004) 1922 – Filip Jánský, letec a spisovatel († 20. srpna 1987) 1930 – František Bass, dětský básník († 28. října 1944) 1933 – Stanislav Bruder, herec († 19. června 2019) 1934 – Jan Švankmajer, filmový režisér, animátor a výtvarník 1941 Josef Šimek, kreslíř a hudebník († 8. ledna 2000) Petr Král, básník, překladatel, esejista a filmový teoretik († 17. června 2020) 1943 – Miroslav Lacký, hokejista († 31. ledna 2023) 1944 – Vladimír Kulhánek, baskytarista 1953 – Stanislav Klecandr, zpěvák, písničkář 1954 – Libor Rouček, místopředseda Evropského parlamentu 1984 – Lucie Křížková Váchová, modelka, Miss České republiky 2003 1988 – Tomáš Vaněk, herec, zpěvák a producent Svět 1207 – Bonifác z Montferratu, markýz z Montferratu, vůdce 4. křížové výpravy (* ? 1150) 1241 – Alexandr III. Skotský, král skotský († 19. března 1286) 1455 – Jindřich Stafford, 2. vévoda z Buckinghamu, anglický šlechtic († 2. listopadu 1483) 1557 – Žofie Meklenburská, dánská královna († 4. října 1631) 1563 – Wan-li, čínský císař († 18. srpna 1620) 1681 – Carl Heinrich Biber, česko-rakouský houslista a skladatel pozdního baroka († 19. listopadu 1749) 1702 – Legall de Kermeur, francouzský šachista († 1792) 1719 – Johann Conrad Seekatz, německý rokokový malíř († 25. srpna 1768) 1729 Ludvík Ferdinand Bourbonský, syn francouzského krále Ludvíka XV. († 20. prosince 1765) Juliana Marie Brunšvická, dánská a norská královna († 10. října 1796) 1768 – François René de Chateaubriand, francouzský diplomat a spisovatel († 4. července 1848) 1790 – Joseph Anton von Maffei, německý konstruktér († 1. září 1870) 1803 – Sarah Childress Polková, manželka 11. prezidenta USA Jamese Polka († 14. srpna 1891) 1809 Luigi Federico Menabrea, italský inženýr, matematik, generál, politik a diplomat († 24. května 1896) Juliusz Słowacki, polský romantický básník a dramatik († 1849) 1816 – Eugène Noël, francouzský spisovatel († 28. září 1899) 1824 – Anton Bruckner, rakouský hudební skladatel a varhaník († 11. října 1896) 1840 – Vilém Oranžský, nizozemský následník trůnu († 11. června 1879) 1841 – Emil Kautzsch, německý evangelický teolog († 7. května 1910) 1843 – Ján Levoslav Bella, slovenský duchovní, varhaník, dirigent a hudební skladatel († 25. května 1936) 1846 – Daniel Burnham, americký architekt († 1. června 1912) 1850 – Luigi Cadorna, italský generál a politik († 21. prosince 1928) 1852 – Janko Kersnik, slovenský spisovatel a politik († 28. července 1897) 1853 – Richard Harry Fletcher, britský žokej († 10. května 1926) 1864 – Elisa Hohenlohe-Langenburská, německá šlechtična a kněžna z Reussu († 18. března 1929) 1866 – Simon Lake, americký konstruktér ponorek († 23. června 1945) 1869 – Karl Seitz, první rakouský prezident († 3. února 1950) 1877 Kārlis Ulmanis, prezident Lotyšska († 20. září 1942) Jan Mauersberger, polský kněz, skautský vůdce a odbojář († 12. srpna 1942) 1883 – Béla Czóbel, maďarský malíř († 30. ledna 1979) 1888 – Oskar Schlemmer, německý malíř, sochař a choreograf († 13. dubna 1943) 1889 – Aage Remfeldt, dánský fotograf a olympionik († 29. listopadu 1983) 1890 – Michał Rola-Żymierski, polský maršál († 15. října 1989) 1891 – Fritz Todt, nacistický ministr zbrojního průmyslu († 8. února 1942) 1892 Darius Milhaud, francouzský hudební skladatel a pedagog († 22. června 1974) Helmuth Plessner, německý filosof a sociolog († 12. června 1985) 1896 – Antonin Artaud, francouzský básník a divadelník († 4. března 1948) 1897 – Michail Kaufman, ruský filmař a fotograf († 11. března 1980) 1902 – Oscar E. Monnig, americký astronom († 4. května 1999) 1903 – Robert Milton Zollinger, americký chirurg († 12. června 1992) 1904 Sabin Carr, americký olympijský vítěz ve skoku o tyči 1928 († 12. září 1983) Oskár Jeleň, slovenský politik, pověřenec vnitra Slovenska († 3. července 1986) 1905 – Mary Renault, britská spisovatelka († 13. prosince 1983) 1906 – Alexander Moyzes, slovenský hudební skladatel († 1984) 1909 – Johannes Willebrands, nizozemský kardinál, arcibiskup Utrechtu († 2. srpna 2006) 1912 – Günther Lützow, německý stíhací pilot († 24. dubna 1945) 1913 Mickey Cohen, americký gangster († 29. července 1976) Kenzó Tange, japonský architekt († 22. března 2005) Stanford Moore, americký biochemik, Nobelova cena za chemii 1972 († 23. srpna 1982) 1917 – Rondal Partridge, americký fotograf († 19. června 2015) 1918 – Gerald Wilson, americký trumpetista († 8. září 2014) 1921 – Herb Ellis, americký jazzový kytarista († 28. března 2010) 1924 – Jerzy Ficowski, polský básník, esejista, textař, prozaik a překladatel († 9. května 2006) 1925 – Forrest Carter, americký spisovatel († 7. června 1979) 1926 – Ivan Illich, rakouský filozof, teolog a sociální teoretik († 2. prosince 2002) 1927 – John McCarthy, americký informatik († 23. října 2011) 1931 Jack E. Boucher, americký fotograf architektury († 2. září 2012) Anthony de Mello, indický kněz, psychoterapeut a spisovatel († 2. června 1987) 1934 Clive W. J. Granger, britský ekonom, nositel Nobelovy ceny za ekonomii († 27. května 2009) Juraj Herz, česko-slovenský režisér, scenárista a herec († 8. dubna 2018) Eduard Chil, ruský operní pěvec-barytonista († 2012) 1937 – Dawn Fraserová, australská plavkyně, čtyřnásobná olympijská vítězka 1940 – Sonny Charles, americký zpěvák 1941 – Ján Pisančin, východoslovenský komik a vypravěč 1944 – Gene Parsons, americký hudebník 1946 Gary Duncan, americký hudebník († 29. června 2019) David Liebman, americký saxofonista a flétnista 1948 – Michael Berryman, americký herec 1956 – Blackie Lawless, americký zpěvák, skladatel, kytarista a herec 1957 Khandi Alexanderová, americká tanečnice, choreografka a herečka Patricia Tallmanová, americká herečka a kaskadérka 1963 – Sami Yaffa, finský baskytarista 1971 – Mark Knowles, bahamský tenista 1972 – Guto Pryce, velšský baskytarista 1975 Mark Ronson, britský hudebník a hudební producent Dave Salmoni, kanadský televizní moderátor, producent, trenéř zvířat a biolog 1979 – Maxim Sergejevič Afinogenov, ruský hokejista 1981 – Beyoncé, americká zpěvačka a herečka 1982 Mark Lewis-Francis, britský atlet Lou Doillon, francouzská herečka, modelka a zpěvačka 1985 – Raúl Albiol, španělský fotbalista 1990 – James Bay, britský zpěvák a kytarista 1993 Chantal Škamlová, slovenská tenistka Yannick Carrasco, belgický fotbalista Úmrtí Česko 1439 – Křišťan z Prachatic, matematik a astronom (* před 1370) 1515 – Barbora Braniborská, manželka českého krále Vladislava Jagellonského (* 29. května nebo 30. května 1464) 1847 – František Vladislav Hek, buditel, spisovatel a předobraz známé Jiráskovy literární postavy F. L. Věka (* 11. dubna 1769) 1852 – František Turinský, básník, spisovatel a úředník (* 26. ledna 1797) 1896 – Jan Václav Kautský, malíř a jevištní výtvarník (* 14. září 1827) 1910 – František Janiš, teolog (* 19. června 1848) 1914 – Josef Karel Šlejhar, naturalistický spisovatel (* 14. října 1864) 1920 – Václav Šnajdr, básník, novinář a podnikatel (* 26. září 1847) 1936 – Gustav Mayr, československý politik (* 28. listopadu 1872) 1939 – Karel Hermann-Otavský, právník, rektor Univerzity Karlovy (* 2. května 1866) 1942 – Svatý Gorazd II., pravoslavný biskup (* 26. května 1879) 1951 Vladimír Rajnoch, oběť komunistického teroru (* 8. března 1918) Josef Čuba, člen protikomunistického odboje (* 29. října 1893) Miloslav Pospíšil, oběť komunistického teroru (* 6. srpna 1918) Sigmund Bakala, člen protikomunistického odboje (* 12. června 1925) 1955 – Alois Spisar, profesor Husovy československé evangelické fakulty bohoslovecké (* 18. dubna 1874) 1960 – Antonín Trýb, český lékař, básník a spisovatel (* 8. března 1884) 1979 – František Dlouhán, spisovatel a překladatel (* 21. března 1906) 1980 – Ladislav Zívr, sochař (* 23. května 1909) 1981 – Antonín Žváček, skladatel a dirigent dechové hudby (* 29. dubna 1907) 1986 – Ladislav Dědourek, knihkupec, nakladatel a amatérský fotograf (* 27. dubna 1912) 1999 – Klement Slavický, hudební skladatel (* 22. září 1910) 2009 – Jan Burka, malíř, grafik, sochař a básník (* 14. června 1924) 2010 – Rudolf Pellar, herec, překladatel a zpěvák (* 28. února 1923) 2013 – Eugene Balon, kanadský ichtyolog českého původu (* 1. srpna 1930) 2014 – Svatopluk Hrnčíř, český spisovatel (* 21. května 1926) 2015 – Vladimír Vodička, český hudební skladatel (* 1. května 1925) 2020 – Bohumír Roedl (starší), český historik a iberoamerikanista (* 23. března 1929) Svět 1166 – Svatá Rozálie, sicilská světice (* 1130) 1308 – Markéta Burgundská, královna sicilská, neapolská a titulární královna jeruzalémská jako manželka Karla I. z Anjou (* 1250) 1323 – Šidebala, císař říše Jüan a veliký chán mongolské říše (* 22. února 1303) 1588 – Robert Dudley, 1. hrabě z Leicesteru, anglický šlechtic a pravděpodobný milenec královny Alžběty I. (* 1532/33) 1698 – Charles d'Albert d'Ailly, francouzský generál a diplomat (* 1625) 1727 – Kristýna Eberhardýna Hohenzollernská, polská královna jako manželka Augusta II. Silného (* 19. prosince 1671) 1759 – Alžběta Karolina Hannoverská, vnučka britského krále Jiřího II. (* 10. ledna 1741) 1774 – Samuel Lišovíni, slovenský duchovní a spisovatel (* 31. ledna 1712) 1803 – Carlo Mondini, italský biolog a lékař (* 5. listopadu 1729) 1828 – Ludwig August von Fallon, rakouský generál, geodet a kartograf (* 27. listopadu 1776) 1834 – Marie Františka Portugalská, portugalská infantka (* 22. dubna 1800) 1851 – William MacGillivray, skotský ornitolog (* 25. ledna 1796) 1884 – Wilhelm Engerth, rakouský stavitel železnic a konstruktér lokomotiv (* 26. května 1814) 1899 – Jovan Ristić, srbský politik (* 16. ledna 1831) 1907 – Edvard Grieg, norský hudební skladatel, klavírista a dirigent (* 15. června 1843) 1908 – Rūdolfs Blaumanis, lotyšský spisovatel (* 1. ledna 1863) 1914 – Charles Péguy, francouzský spisovatel, filosof a básník (* 1873) 1916 – José Echegaray y Eizaguirre, španělský matematik, spisovatel, nositel Nobelovy ceny za literaturu (* 19. dubna 1832) 1920 – Václav Šnajdr, česko-americký básník a novinář (* 26. září 1847) 1930 – Vladimir Klavdijevič Arseňjev, sovětský etnograf, geograf, cestovatel a spisovatel (* 10. září 1872) 1931 – Leopold Salvátor Rakousko-Toskánský, rakouský arcivévoda a princ toskánský (* 15. října 1863) 1937 Jevgenij Pašukanis, sovětský právní teoretik (* 23. února 1891) Ibrahim al-Chalil, arabský palestinský politik (* 1877) 1942 – Ján Vanovič, československý politik (* 24. prosince 1856) 1944 Erich Fellgiebel, německý generál, účastník atentátu na Hitlera (* 4. října 1886) Wiktor Potrzebski, polní kaplan ve varšavském povstání (* 30. července 1880) 1946 – Leon Rupnik, slovinský generál (* 10. srpna 1880) 1962 – William Clothier, americký tenista (* 27. září 1881) 1963 – Robert Schuman, francouzský politik, zakladatel Evropské unie (* 29. června 1886) 1965 Albert Schweitzer, německo-francouzský protestantský teolog, misionář, filosof a lékař, nositel Nobelovy ceny za mír (* 1875) Thomas Hampson, britský olympijský vítěz v běhu na 800 metrů z roku 1932 (* 28. října 1907) 1974 Creighton Abrams, americký generál, který velel ve vietnamské válce (* 15. září 1914) Marcel Achard, francouzský dramatik a spisovatel (* 5. července 1899) 1976 – Laco Novomeský, slovenský básník a politik (* 27. prosince 1904) 1977 – Ernst Friedrich Schumacher, britský ekonom německého původu (* 16. srpna 1911) 1984 – Henryk Łowmiański, polský historik (* 22. srpna 1898) 1987 – František Dibarbora, slovenský herec (* 1916) 1989 Colin Clark, britský a australský ekonom a statistik (* 2. listopadu 1905) Georges Simenon, belgický spisovatel (* 13. února 1903) 1991 Charlie Barnet, americký saxofonista (* 26. října 1913) Henri de Lubac, francouzský teolog, kardinál (* 20. února 1896) 1997 Aldo Rossi, italský architekt (* 3. května 1931) Hans Eysenck, německo-britský psycholog (* 4. března 1916) 2002 – Jerome Biffle, americký olympijský vítěz ve skoku do dálky (* 20. března 1928) 2006 Steve Irwin, australský dobrodruh, ekolog a protagonista seriálu „Lovec krokodýlů“ (*22. února 1962) Giacinto Facchetti, italský fotbalista a fotbalový funkcionář (* 18. července 1942) 2014 Joan Riversová, americká herečka (* 8. června 1933) Kurt Abels, německý germanista (* 27. listopadu 1928) 2022 – Peter Straub, americký spisovatel (* 2. března 1943) 2023 – Steve Harwell, americký zpěvák, frontman rockové skupiny Smash Mouth (* 9. ledna 1967) Svátky Česko Jindřiška, Jindra Rozálie Armida Muriel, Muriela Svět Namibie, Jihoafrická republika: Den osadníků (je-li pondělí) USA, Guam: Labor day (svátek práce) je-li pondělí Externí odkazy Zářijové dny


Ezeis | Bonami DomůEzeisEzeis Vše začalo v roce 2006, kdy díky touze po kvalitním, designovém a snadno udržitelném zahradním nábytku vznikla tato francouzská značka. Dnes její kousky můžou zdobit i vaší zahradu. Oceňte pohodlí jejich nábytku jako stvořených pro nejen městskou džungli. Sada 4 zahradních židlí z teakového dřeva Ezeis Typon Set zahradního nábytku z exotického dřeva Ezeis Balthazar 5 259 Kč7 299 Kč 6 479 Kč8 999 Kč 13 679 Kč18 999 Kč Sada 4 modrých zahradních židlí Ezeis Alicante Sada 4 černých zahradních židlí Ezeis Clipper Světle hnědý zahradní rozkládací stůl Ezeis Typon, délka 180/230 cm Zahradní betonový rozkládací stůl s dřevěným podnožím Ezeis Clipper, délka 200 cm Sada 4 béžových zahradních židlí Ezeis Zephyr Zahradní rozkládací stůl z hliníku Ezeis Carioca, délka 180/230 cm Sada 4 šedých zahradních křesel Ezeis Rotonde Šedý jídelní zahradní stůl Ezeis Rotonde, 146 x 146 cm Sada 4 světle hnědých zahradních židlí Ezeis Typon Zahradní modulový díl z teakového dřeva Ezeis Kallysta Sada 2 barových zahradních Ezeis Spring Sada 4 zahradních židlí z teakového dřeva s područkami Ezeis Typon Sada 4 šedých zahradních židlí Ezeis Clipper Sada 4 šedo-bílých zahradních židlí s područkami Ezeis Zephyr