source: fineweb

text: O víkendu jsem měla cestu na Náměstí Republiky, tak jsem se zastavila v Palladiu a v F&F už mají slevy na některé kousky, kromě oblečení byla zlevněná i kosmetika. Jak jsem psala v článku o F&F showroomu, chtěla jsem vyzkoušet některé další jejich kosmetické produkty, takže jsem využila slev a vybrala si tam vínovou rtěnku, stíny a rozjasňovač. Právě rtěnku na mně můžete vidět na fotkách, je to odstín Vixen. Kožich je také ze slev v F&F, stál skoro polovinu původní ceny a mám z něj velkou radost. Je trochu jiný a také kratší než ostatní kožichy které mám a skvěle se hodí nejen ke skinny, ale bude vypadat dobře i k sukním, brzy se tu takový outfit určitě objeví :). [coat, top - F&F / jeans - ZARA / shoes - TOPSHOP / bag - 3.1 PHILLIP LIM / watch - MICHAEL KORS] photos by Elisa Line photo edit Martin Ducai


Dobrý den, zhruba před 2 měsíci jsem si všiml na spodní straně žaludu několika výstupků kterých jsem si předtím nevšiml. Nesvědí to ani nepálí jde spíš o to že tam jsou a nerad bych to podcenil. občas lehce mizí ale nikdy né ůplně. proto bych se chtěl zeptat jestli neexistuje třeba nějaká mast kterou bych vyzkoušel nebo jestli je nutné vyhledat urologa. děkuji za odpověd


Webová stránka značky krmivo-brit.cz/


source: CulturaX

text: Lovesong Orchestra na Balkáně odkoukali jak dělat dechovku aby to mělo šmrnc a ve Španělsku se naučili, jak hrát skutečně pro lidi. Pozor je tady expres na trase: Praha - Sarajevo - Madrid - Praha. Nová nahrávka nese název Naživo! Magický prostor obtékaný řekou Vltavou, vzduch rozpálený žhavým sluncem, parket dunící pod nohami tanečníků, elektrizující koncertní atmosféra a publikum volně se prolínající mezi muzikanty - to všechno byly dobré důvody, proč se muzikanti rozhodli desku nahrát právě takto - pěkně z jedné vody načisto! Kapelník a autor většiny skladeb, Tomáš Průša, popisuje jak důležitá je právě koncertní energie kapely, pro tuto nahrávku. "Chtěli jsme pro fanoušky do zvukového záznamu dostat maximum z živelné energie, která je pro naši kapelu naprosto klíčová. Zvukový záznam, mix i mastering zajistil náš kamarád Honza Středa. Na začátku září jsme pozvali přátele a kamarády na palubu lodi Cargo Gallery, aby nazpívali sborové party k několika písničkám. Byli naprosto úžasní a díky všem fanouškům naší kapely, kteří tam dorazili získala deska další rozměr a náboj. Už se těšíme, až si to společně dáme pěkně naživo i s kapelou!"


NEJ sestřička i se Soňou Markovou - Haló noviny Kandidátky pěkně pohromadě NEJ sestřička i se Soňou Markovou Již podeváté se letos v Náchodě bude vyhlašovat Batist NEJ sestřička alias nejlepší zdravotní sestra roku. Soutěž, jejímž organizátorem je známý »duchovní otec« klání Muž roku David Novotný, zaštítila mj. i místopředsedkyně zdravotnického výboru Parlamentu ČR Soňa Marková (KSČM). Ta však bohužel na středeční tiskové konferenci, na níž byla veřejnosti představena finálová dvanáctka, z důvodu povinností v rámci poslaneckého výborového týdne, chyběla. I tak ale bylo o dobrou zábavu v centru Prahy postaráno... Hlavním lákadlem médií se stali manželé Pavel a Monika Trávníčkovi, kteří vzali na akci svého půlročního syna Maxmiliána. Ačkoli se miminka nemají fotit s bleskem, malý Maxík pozornost médií snášel velice statečně. »Je to naše největší štěstí,« nechali se slyšet šťastní rodičové. Rodina Trávníčkových se rozrostla... Poté už však zrak přítomných ulpěl na pódiu, kde David Novotný představil jednu kandidátku po druhé formou rozhovoru s přítomnými osobnostmi české kultury a showbyznysu. »Tato akce má za cíl poděkovat zdravotním sestřičkám za jejich práci,« řekl Novotný a prozradil, že letos se do soutěže přihlásilo 541 sester z celé republiky. »Je to stoupající tendence, za což jsem velmi rád,« připojil. Obchodní ředitel Batist Medical a. s. Jaroslav Franc poděkoval všem sestřičkám za jejich obětavou práci. »Popřál bych jim hlavně to, aby si finálový večer užily, protože až tak nezáleží na tom, kdo vyhraje, jako spíše na tom, aby finalistky ukázaly, jak důležitá je jejich práce,« konstatoval Franc. Z položených otázek (a odpovědí) byla nejzajímavější asi ta, kterou položila Česká Miss 2016 Andrea Bezděková finalistce číslo 3 Janě Kašpárkové. Co byste dělala, kdybyste na den mohla být mužem? »Hodila bych gaučing, a nechala bych se hýčkat,« pohotově odpověděla dotázaná sestra. A překvapily i další dámy. Třeba osmatřicetiletá Andrea Nečasová z Fakultní nemocnice Hradec Králové se přiznala, že ji k profesi přivedly její vlastní choroby. »Vždy jsem byla hodně nemocná, a o to více jsem tam chtěla pracovat,« uvedla. No a motivací sestřičky s číslem 12, devětadvacetileté Michaely Rauscherové ze Sokolova, bylo pro změnu to, že se postará o rodiče, až budou staří. A tak bychom mohli pokračovat. Co finalistka, to osud. Zajímavý osud. A odborná porota to jistě již brzy zohlední... Muž roku je náročnější Haló noviny se Davida Novotného zeptaly, co mu zabírá při organizování více času – zda Batist NEJ sestřička, či Muž roku. »Přiznám se, že Muž roku byl vždy náročnější se vším všudy, ale v poslední době se to začíná vyrovnávat. I sestry nafotily svůj kalendář, zkoušely oblečení a trénovaly choreografii...,« popsal Novotný. Zbývá dodat, že finále devátého ročníku se uskuteční 7. října v Náchodě. Moderovat ho budou Miroslav Šimůnek a Eva Perkausová, přičemž o dobrou zábavu se na pódiu postarají mj. Stanislav Hložek, Hanka Křížková, Eva Hrušková, Jan Přeučil a řada dalších osobností.


9. 12. 2014 Ralph Baer 1922-2014 Musíme tam všichni, i Rejžek, já vím. Ralph Baer byl živým důkazem, že hry vás udrží mladé. Na svém kontě má mnoho vynálezů, počínaje pochopitelně průkopníkem v oboru videoher - první komerční herní konzolí vůbec - Magnavox Odyssey. O tomto kousku jsem se podrobně rozepisoval již dříve, ale nyní bych rád připomněl i další fakta související s bádáním tohoto herního velikána. Nejen že vymyslel světelnou pistoli, což je samo o sobě super, ale také se podílel na vzniku hry Simon a jejich následníků. Vůbec zajímavé je i to, že když se dozvěděl, kolik peněz mu Magnavox zatajil ve své době, mávnul nad tím rukou. Dělal to všechno pro dobrou věc a stvořil něco, co ovlivnilo nejednu generaci lidí. A proto Vám pane Baer salutuji i s celou nastoupenou jednotkou. Poneseme Váš odkaz hrdě dál. 31. 7. 2014 Herní snob Při budování mé skromné sbírky jsem měl na paměti jednu důležitou věc. A sice, že nesbírám všechno, žádné raritky. Chtěl jsem vybudovat muzeum, ve kterém by návštěvník (po blíže nespecifikovaném čase) pochopil, o čem hry jsou, čím jsou významné jednotlivé tituly i platformy historicky a nadčasově. Moje zlaté pravidlo bylo, že každou platformu by mělo reprezentovat vždy deset TOP her. Důvod, proč nechci mít v muzeu emulátory či zkrátka neoriginální verze her je rovněž prostý - chci zachytit nejen samotnou hratelnost, ale i objekt hry jako takový - ovladač, konzole, cartrdige - představit divákovi problematiku v kostce. V tom výsledku chci docílit toho, aby každý divák opouštěl muzeum uspokojený v tom smyslu, že si uvědomil, jak moc je současná mozaika počítačových her bohatá, na čem hry staví a z čeho vzešly. Nepovažuji za realistické diváka "převychovat", aby se náhle zamiloval do starých her - ale spíše vzbudit v divákovi určitou úctu ke kořenům, jejich pochopení a rámcové ocenění. Něco ve smyslu, aby si divák uvědomil, že to Destiny, co právě hraje, je vlastně mixem Halo a World of Warcraft, který vzešel z Dooma a Dune 2, které... a tak dále. 8. 7. 2014 Hry, jako symbol sociálního statusu Zcela jistě vím jedno. To, co se nyní děje v takzvaných "nextgen wars" je jenom pacička pro štěstí proti tomu, co se dělo na přelomu osmdesátých a devadesátých let mezi Nintendem a Segou (a minoritními platformami). Každopádně je fakt, že počítačové hry se ve svém hlavním proudu už dávno staly symbolem sociálního statusu: "pověz mi co hraješ a já ti povím, jaký jsi". Jde zřejmě o nevyhnutelnou evoluci, kdy se každá kulturní sféra lidské činnosti přesune z undergroundu do mainstreamového proudu - a tím pádem oslovuje jiné cílové skupiny zákazníků a musí se vymezit proti ostatní konkurenci, aby zákazník náhodou neutrácel peníze u někoho jiného. Marketingová kampaň je pak mnohdy založena právě na těchto zdánlivě drobných rozdílech - pro příklad není třeba chodit daleko: "my můžeme půjčovat hry mezi sebou, kdežto ONI NEMŮŽOU". A nyní je úplně jedno, o čem konkrétně mluvíme - zda-li o hrách, o autech, o filmech, seriálech, hudební produkci, knihách, mobilních telefonech, spotřební elektronice - dle schopností konkurecnce se vždy začnete dříve nebo později vymezovat a škatulkovat své zákazníky či uživatele, abyste na ně mohli lépe zacílit. 19. 5. 2014 Návštěva ve stodole - Arcadehry.cz Konečně jsem si udělal radost a navštvívil jsem n 1000 a české poměry svatý grál retrogamingu. Herna v Červeném Újezdě skutečně dělá čest svému jménu. Dosud jsem byl v životě zvyklý leda tak na maringotky, kam se vešlo plus minus deset automatů. Kus mládí jsem strávil v Laser Game na Národní, kde bylo pár desítek automatů - no povětšinou relativně novější produkce. Takže já sám jsem nikdy na vlastní oči neviděl "pořádnou" hernu (alespoň ne u nás, v zahraničí jsem měl větší štěstí, ale pořád tomu chyběly ty opravdu staré hry), nikdy jsem neviděl na vlastní oči vektorové Asteroids, nikdy jsem nelaskal paní PacManovou v originále. A když se nad tím zamyslím, od zašlé slávy Laser Game uplynulo už mnoho let a když nepočítám domácí hraní v MAME, na pořádnej automat jsem nesáhl už HODNĚ let. A tak jsem minulou sobotu do auta hodil synka, kamaráda a náhradní spodní prádlo (třikrát). Vyrazili jsme! 11. 12. 2013 Twenty years of Doom! Kdo by si to před dvaceti lety pomyslel, že ještě za dvacet let budeme o této hře hovořit? Já tedy ano, protože jsem byl od prvního okamžiku přesvědčený, že Doom je nejlepčejší hra všech dob, která nebude překonaná. A v jistém smyslu se moje přesvědčení naplnilo. Je to přesně dvacet let, co se změnil herní svět a vlastně i ten neherní. Doom se hraje pořád, hlavně online, jeho význam nikdo nepodceňuje a vlastně se dá celkem s jistotou říci, že za osmdesát let se o něm bude mluvit stejně (byť jen formou kratičkého nekrologu). Takže si tady dáme screenshot z poslední seance (polovina listopadu 2013) na Obláčku - pět lidí v Dwango05 znamená neférový masakr, který jsem neférově vyhrál tím, že jsem byl neférově lepší (anebo jsem prostě počkal, až se to v zahradě trochu vystřílí a pak se jem sklidil BFG) - ale jako pařba mrda pecka bomba! Díky, díky, díky, drazí iD. I kdybyste neudělali žádnou jinou hru, tohle mi bohatě stačí! Takže si tady dáme screenshot z poslední seance (polovina listopadu 2013) na Obláčku - pět lidí v Dwango05 znamená neférový masakr, který jsem neférově vyhrál tím, že jsem byl neférově lepší (anebo jsem prostě počkal, až se to v zahradě trochu vystřílí a pak se jem sklidil BFG) - ale jako pařba mrda pecka bomba! Díky, díky, díky, drazí iD. I kdybyste neudělali žádnou jinou hru, tohle mi bohatě stačí! 2. 8. 2013 Retro United Určitě to není poprvé, co jsem se setkal s nápadem sloučit herní bloggery, zejména ty orientované na starší hry, aby vytvořili nějakou jednotnou platformu pro všechny zájemce (retro)gamingu. Výchozí úvaha je prostá. Webů pro současné hry je plná náruč, avšak nejrůznější retrovlny (ale i třeba nové hry pro mobilní telefony) vysloveně volají po tom, aby někdo hry popisoval s hlubšími znalostmi a s rozhledem, než se tomu děje u běžných herních magazínů (cílených na patnáctileté hráče). Jmenovitě včera jsem narazil na takový nápad u Sledgehewera na jeho blogu, resp. fóru. Jelikož se mi nápad jako takový zamlouvá, vyplodil jsem k tomuto tématu text, který přetiskuji u sebe na blogu pro případ, že by to někoho zaujalo. Jednoduché to ale není, to ne. Není čas být naivní a jen nadšený. 4. 6. 2013 Projekt Gameta.cz Deník Nespokojeného Hráče původně skutečně 1000 vznikl, jako "deník" mé maličkosti, jakože hráče, zachytávající denní rozmary tohoto povolání. Tu a tam se tady ale objevovaly i nějaké moje nápady na hry, které však v toku herních zážitků zapadly. Moje ideje ne vždy aspirují na úroveň realizace - koneckonců, kdybych měl do svých myšlenkových pochodů ještě zahrnout faktor nutné realizace, stal bych se natolik omezeným, že bych nakonec nic nevymyslel. Ale zároveň mi bylo líto nechávat tyto nápady zcela vyhasnout. Nejsem však s tímto problémem jediný na světě. A tak jsem spojil síly s Matějem Smetanou a založili jsme projekt GAMETA.CZ. 3. 6. 2013 Old School Amiga párty 2013 - Hired Guns! Po pečlivém zvážení došlo k definitivnímu rozhodnutí - hrou letošní párty jsou Hired Guns! Nemohu se dočkat! 30. 5. 2013 Nazdar bazar warez S nástupem newgen systémů (nextgen is soooo 2005) se poměrně nahlas řeší otázka, jak zabezpečit, aby hru mohl hrát pouze oprávněný majitel dané licence na hru. V zásadě jsou tady boje na dvou hlavních frontách. Jednak se vedou diskuze o hrách z druhé ruky a pak je tady oblíbený strašák nelegálních kopií. Jak se k tomu postavit? 2. 1. 2013 6. 6. 2012 E3 2012 - komentář Letošní E3 byla snad ještě slabší, než ta loňská. A to je co říct. Jasně, každý rok si opakujeme, jak moc jsme se stali obětí kolotoče remaků, sequelů, spinoffů - ale to co jsem viděl letos by se dalo shrnout do slov "ztráta času". Naštěstí jsem teda shlédnul všechny konference ze záznamu - věnovat tomu svůj čas určený převážně k spánku, do smrti bych si to vyčítal. Začínám si říkat, jestli není celá E3 zbytečná, protože za posledních pár let (řekněme od roku 2005) to jde z kopce a níž už to snad ani nejde. Tak jako tak - letem světem pár postřehů k představeným hrám, funkcím či hardwaru, který nám byl představen na letošním veletrhu. (Poznámka - v době psaní článku ještě Nintendo neuvedlo svou konferenci pro 3DS, doplním ji později). 5. 6. 2012 Wii U - předem vyhraná nebo prohraná bitva? Po včerejší pre-E3 Nintendo Direct prezentaci mi přijde vhodné shrnout, co Nintendo nabízí. Samozřejmě - potvrzených a detailních informací není mnoho, ale něco se přece jenom začíná rýsovat. Hlavně je podle mne dobré si uvědomit, že kvalitu jakéhokoliv hardwaru definují jedině a pouze hry. Tak tomu vždy bylo a tak tomu vždy bude. WiiU se profiluje jako konzole, která má zaujmout jak casual publikum, tak hardcore hráče. Takový kočkopes, co se zaměření týče. Přitom je tady několik detailů, které nejsou možná na první pohl 1000 ed zřejmé a které mohou zásadním způsobem ovlivnit postavení Nintenda v očích takzvaných hardcore hráčů. Po mnoha letech by tak Nintendo mohlo krom marketingového vítězství utržit také cenné body prestiže. 4. 6. 2012 E3 2012 - očeká 1000 vání a přání Je to teď taková móda, psát na blogy, co očekáváme od E3, abychom pak posléze mohli diskutovat o tom, jak moc jsme se trefili. Svým způsobem je ale souhrn podobných článků z mnoha zdrojů celkem zajímavou sondou do duší hráčů, co by od svých vývojařů doopravdy chtěli. Bohužel tomu nikdo z vyšších míst nevěnuje žádnou pozornost, ale i tak bych rád přidal svůj názor do ohně. Pozvánka na Amiga Banshee party 8.-10.6. 2012 Vážení kamarádi, amigisté, ale i nezávislí pozorovatelé. Dovolte, abych vás pozval na svátek nejsvatější - Amiga párty v papírnách ve Vraném nad Vltavou. Objektem prvních letních oslav je náš milovaný počítač Amiga a s ním spojené hry, pařby, lamači joysticků, ale i jiná prezentace ve formě dem, softwaru, ale i hardwaru. Počítám s bohatou a pestrou účastí všech možných Amig, od těch nejmenších, po ty největší. Od těch nejslabších, po ty nejsilnější. Jistě se objeví i osmibitové stroje jako C64 a pravděpodobně také ZX Spectrum, ale to není zaručeno. Zaručeno ale je, že od pátečního odpoledne do nedělního poledne se bude veselit a smát se s kamarády nad jedním z nejlepších strojů všech dob, které lidstvo kdy stvořilo. 31. 12. 2011 28. 9. 2011 Národ sobě Dlouho, předlouho jsem se rozmýšlel, jak napsat tento článek. Po jistém zvažování jsem usoudil, že můj nápad není úplně pitomý a že za zkoušku to stojí. Vycházím z myšlenky, že některé z vás čtení mého blogu baví. Druhá myšlenka je zhruba taková, že mnozí by rádi četli o něčem, o čem nic nevím. A třetí, stěžejní myšlenka je, že pokud o něčem nevím, tak nejspíš proto, že to nemám. A jsme u jadérka věci. Peníze! 5. 8. 2011 Statistika blogu Po delší době jsem se kouknul na Google Analytics a čísla mne celkem překvapila. Na to, že si smolím sám pro sebe vlastní herní deníček, mám docela slušnou návštěvnost. No živit bych se tímto nemohl, ani nechci. Tak jsem si řekl, proč to tady rovnou nezveřejnit, pro tu srandu. 28. 12. 2009 PF 2010 Rád bych touto cestou poděkoval všem, kteří se rádi vracejí na můj blog a kteří mne mnohdy obdarováváte smysluplnými komentáři. Ze všech vánočních darů bych si ale dovolil věnovat extra dík mému věrnému příteli Drokkovi, který mi nakreslil nádherný plakát, který momentálně zdobí stěnu mé herní pracovny. Radost pohledět - díky Drokku! Jenom pro připomenutí, loni jsem dostal k narozeninám tričko s tímto potiskem. A vám všem - hodně her přeji! P.S.: Petju nemusí smutnit, o jeho vydatném příspěvku do sbírky s 1000 e rozhovořím samostatně později ;). Jenom pro připomenutí, loni jsem dostal k narozeninám tričko s tímto potiskem. A vám všem - hodně her přeji! P.S.: Petju nemusí smutnit, o jeho vydatném příspěvku do sbírky s 1000 e rozhovořím samostatně později ;). 21. 12. 2009 Sledovanost Deníku nespokojeného hráče Někteří z vás si možná všimli přidaného kódu NaVrcholu.cz, kterým sleduji návštěvnost mého blogu. Přestože sledovanost není pro mne prioritní, nebudeme si namlouvat, že si vnitřně nepřeji, aby se moje názory rozebíraly v širší veřejnosti. 1000 To, že jsem sem tam někde citován nebo požádán o vyslovení vlastního názoru je myslím výmluvné. Ale čísla jsou čísla a tak si můžeme na rovinu říct, že denní návštěvnost osciluje okolo čísla 250, což je na tento projekt docela uspokojivé myslím. Z vyhledávačů vede Google, těsně následován Seznamem. Nejčastěji vyhledávaná slovní spojení jsou samozřejmě názvy her, nejčastěji jde o "Doom", "Forza Motorsport 3" a podobně. Trochu děsivěji pak působí, že můj blog našel někdo, kdo vyhledával slovní spojení "kastrace penisu povídky". No, ale tak - poskytuji radost i menšinám, což se počítá. Z prohlížečů vede jasně jádro Gecko, takže Firefox především. Čtenář na blogu pak tráví v průměru asi minutu a půl. No, takže toliko statistiky. Uvažuji vážně o přechodu na nový redakční systém, který by mi udělal Drokk - stejně jako novou sekci komentovaných odkazů, abych se skrz Twitter podělil o zajímavé informace, které ale nejsou dost obsáhlé na nějaký článek. Děkuji za pozornost. P.S.: Zapomněl jsem dodat, že tito více méně náhodní návštěvnící tvoří množinu čtenářů, kteří se s jistou pravděpodobností budou vracet. Těch opravdu pravidelných - z hlediska Google Friends - mám kolem 40ti a lze předpokládat, že moje výplody vidí v Google Readeru nebo ve svém blogerském profilu. Obecně jsou tito lidé, společně s notorickými sledovači RSS, v zásadně hodnotnější, než náhodný klik z Googlu - ale i tak je to dost dobré ;). Ale čísla jsou čísla a tak si můžeme na rovinu říct, že denní návštěvnost osciluje okolo čísla 250, což je na tento projekt docela uspokojivé myslím. Z vyhledávačů vede Google, těsně následován Seznamem. Nejčastěji vyhledávaná slovní spojení jsou samozřejmě názvy her, nejčastěji jde o "Doom", "Forza Motorsport 3" a podobně. Trochu děsivěji pak působí, že můj blog našel někdo, kdo vyhledával slovní spojení "kastrace penisu povídky". No, ale tak - poskytuji radost i menšinám, což se počítá. Z prohlížečů vede jasně jádro Gecko, takže Firefox především. Čtenář na blogu pak tráví v průměru asi minutu a půl. No, takže toliko statistiky. Uvažuji vážně o přechodu na nový redakční systém, který by mi udělal Drokk - stejně jako novou sekci komentovaných odkazů, abych se skrz Twitter podělil o zajímavé informace, které ale nejsou dost obsáhlé na nějaký článek. Děkuji za pozornost. P.S.: Zapomněl jsem dodat, že tito více méně náhodní návštěvnící tvoří množinu čtenářů, kteří se s jistou pravděpodobností budou vracet. Těch opravdu pravidelných - z hlediska Google Friends - mám kolem 40ti a lze předpokládat, že moje výplody vidí v Google Readeru nebo ve svém blogerském profilu. Obecně jsou tito lidé, společně s notorickými sledovači RSS, v zásadně hodnotnější, než náhodný klik z Googlu - ale i tak je to dost dobré ;). 15. 10. 2009 Krok stranou Jelikož jsem zjistil, že editorial nikdo nečte, neuškodí si jednou za čas připomenout, co se to tady vlastně děje ;). Snažím se, aby můj blog byl v zásadě mým "osobním herním magazínem", kde píšu to, co mám na srdci tak, jak mne napadne. Nesnažím se o "objektivní posouzení", nesnažím se o "recenze", nesnažím se o "doporučení ke koupi". Snažím se o vyjádření mých pocitů a názorů z různých, převážně softwarových produktů. Pokud možno čtivou formou, protože mne baví psát a jsem na to docela hrdý. Vyplývá z toho několik zásadních věcí. Například - můj text vznikne často dříve, než hru dohraju do zdárného konce. Jde o záznam mých prvních dojmů - ať už kladných nebo záporných. Většinou hry, které v prvním nástřelu zaujmou, i dohraju - u těch novějších to není vzhledem k délce moc problém. Stejně tak je docela možné, že některou hru v půlce odsoudím, jako nehratelnou, aby se pak ukázalo, že druhá část hry je o mnoho lepší. Píšu tak článek "... podruhé". Ne vždy se k tomu dokopu, hrát hru do konce, když mne první půlka zklamala. Ale někdy po nějakém inspirativním komentáři dávám hře druhou šanci. Ne vždy. Nemám problém s ponecháním kritiky na polovinu hry - nejsem povinen ani necítím nutnost hru dohrát a pak teprve se vyjadřovat. Je to deník prostě, který zaznamenává aktuální myšlenky. A je přirozené, že se názory časem vyvíjí - proto se k jedné hře mnohdy vyjadřuji vícekrát, s odstupem a podobně. Taky je důležitý faktor, že osobně zrovna nevyhledávám například online multiplayerové hry. Znamená to, že obsahuje-li hra krom single player kampaně také online hraní, vyjadřuji se zásadně k singlu. A nehodlám se hádat o tom, že "teprve multiplayer z toho dělá bombu". Možná, že ano, ale já se k tomu nedokopu. Obecně je pro mne multiplayer spíše berlička - vždyť kolik her v historii je ve dvou hráčích horší, než v jednom? Skoro žádná. Jsem přesvědčen, že multiplayer dělá hru lepší jenom kvůli hráčům, ne kvůli hernímu obsahu. Když se sejdou lidi, tak se můžou velice dobře bavit hraním nějaké online hry nebo třeba hraním piškvorků. Ale to je fuk - jenom osvětluji svůj postoj. Samozřejmě, že hraju i online multiplayery, jen jim nedávám takovou váhu (výjimkou budiž Doom). A samozřejmě, že respektuji pouze multiplayerové hry. Ale třeba v případě oblíbeného Halo 3 nebo Killzone 2 to pro mne není zkrátka stěžejní. Zkrátka a dobře - Deník nespokojeného hráče je opravdu především deníkem v pravém smyslu slova. "Můj milý deníčku 1000 , dneska jsem hrál to a to a bavilo mne to tak a tak". Nic víc to není a ani nemá být. Nerad bych se tvářil, jako "recenzent s právem veta". Ale spíše jako nadšený hráč s mnoha zkušenostmi, schopný se vyjádřit k jakékoliv hře. A to přesto, že mnohé žánry nejsou můj šálek kávy. Dokážu hru ocenit přesto, že mi je její vnitřní principy osobně nesedí. Dokážu je myslím popsat a vysvětlit, proč u této hry nevydržím sedět, i když jednotlivé prvky spolu ladí. Nevím, jak vy, ale já osobně rád pořádám herní večírky. Pozve se hromada kamarádů, nakoupí se nějaký ten chlast a pak se sedí u televize a hrají se celou noc hry. Někdo třeba donese nějakou novinku, mnohdy jsou večírky tématické buď nějakou hrou nebo herní platformou. No a tito lidé se střídají a baví. Když jim ukazuju nějakou hru, kterou neznají, tak jim ji předvedu a dám k ní nějaký slovní doprovod, vychválím ji nebo pohaním. Ti diváci v ten okamžik mají ve mně důvěru - však se známe leta letoucí, rozumíme si a nejednou se stalo, že na základě mého nedoporučení si někdo hru nadšeně pořídil, jelikož věděl, co se mi na hře nelíbilo, ale jemu to nevadilo. Je to naprosto v pořádku. Tento deník je v zásadě to samé, jenom ve virtualizované podobě. Je samozřejmě jasné, že vzhledem k použitému médiu ne každý čtenář je "kamarád pozvaný na večírek", ale zároveň je velká šance, že pár z těchto čtenářů by na takový večírek zapadla. Druhou důležitou částí mého psaní je filtrace mých nápadů na hry. Za ta léta hraní se ve mně nastřádala solidní řádka nápadů, které bych chtěl v nějaké hře realizovat. Leč to není tak jednoduché - "dělat hry" - takže svoje nápady a myšlenky na hry, či na vylepšení stávajících her, dávám do svého deníku, aby případně někoho inspirovaly. Byť jsou tyto články (obvykle se štítkem "gamedesign") v menšině, tvoří ve skutečnosti většinu mého zájmu v herním oboru. Však konec konců mnoho her hraju hlavně proto, abych si z nich něco odnesl, abych se inspiroval k vlastním projektům. A nejen hry - dokážu se inspirovat filmy, komixy, divadlem, pozorováním reality, čímkoli - a pak to má místo v mém deníku. Realizaci ale neřeším. Tedy vede to asi k tomuto - píšu-li někde, že tuto hru si musíte koupit, je to spíše moje nadšení z toho, jakou to krásnou věc jsem si koupil já a které bych se chtěl podělit. Stejně tak nějaké virtualizované "hodnocení hry ve stupnici od jedné do deseti" je to jenom pokus zaškatulkovat můj názor na to, co jsem ve hře našel. Čili není to směrodatné, ale je to přibližně to, co bych vám o hře řekl, kdybyste byli na večírku u mne doma. Tento blog je zkrátka a dobře plněním mého snu, přesvědčení a poslání. Děkuji za pochopení. Snažím se, aby můj blog byl v zásadě mým "osobním herním magazínem", kde píšu to, co mám na srdci tak, jak mne napadne. Nesnažím se o "objektivní posouzení", nesnažím se o "recenze", nesnažím se o "doporučení ke koupi". Snažím se o vyjádření mých pocitů a názorů z různých, převážně softwarových produktů. Pokud možno čtivou formou, protože mne baví psát a jsem na to docela hrdý. Vyplývá z toho několik zásadních věcí. Například - můj text vznikne často dříve, než hru dohraju do zdárného konce. Jde o záznam mých prvních dojmů - ať už kladných nebo záporných. Většinou hry, které v prvním nástřelu zaujmou, i dohraju - u těch novějších to není vzhledem k délce moc problém. Stejně tak je docela možné, že některou hru v půlce odsoudím, jako nehratelnou, aby se pak ukázalo, že druhá část hry je o mnoho lepší. Píšu tak článek "... podruhé". Ne vždy se k tomu dokopu, hrát hru do konce, když mne první půlka zklamala. Ale někdy po nějakém inspirativním komentáři dávám hře druhou šanci. Ne vždy. Nemám problém s ponecháním kritiky na polovinu hry - nejsem povinen ani necítím nutnost hru dohrát a pak teprve se vyjadřovat. Je to deník prostě, který zaznamenává aktuální myšlenky. A je přirozené, že se názory časem vyvíjí - proto se k jedné hře mnohdy vyjadřuji vícekrát, s odstupem a podobně. Taky je důležitý faktor, že osobně zrovna nevyhledávám například online multiplayerové hry. Znamená to, že obsahuje-li hra krom single player kampaně také online hraní, vyjadřuji se zásadně k singlu. A nehodlám se hádat o tom, že "teprve multiplayer z toho dělá bombu". Možná, že ano, ale já se k tomu nedokopu. Obecně je pro mne multiplayer spíše berlička - vždyť kolik her v historii je ve dvou hráčích horší, než v jednom? Skoro žádná. Jsem přesvědčen, že multiplayer dělá hru lepší jenom kvůli hráčům, ne kvůli hernímu obsahu. Když se sejdou lidi, tak se můžou velice dobře bavit hraním nějaké online hry nebo třeba hraním piškvorků. Ale to je fuk - jenom osvětluji svůj postoj. Samozřejmě, že hraju i online multiplayery, jen jim nedávám takovou váhu (výjimkou budiž Doom). A samozřejmě, že respektuji pouze multiplayerové hry. Ale třeba v případě oblíbeného Halo 3 nebo Killzone 2 to pro mne není zkrátka stěžejní. Zkrátka a dobře - Deník nespokojeného hráče je opravdu především deníkem v pravém smyslu slova. "Můj milý deníčku 1000 , dneska jsem hrál to a to a bavilo mne to tak a tak". Nic víc to není a ani nemá být. Nerad bych se tvářil, jako "recenzent s právem veta". Ale spíše jako nadšený hráč s mnoha zkušenostmi, schopný se vyjádřit k jakékoliv hře. A to přesto, že mnohé žánry nejsou můj šálek kávy. Dokážu hru ocenit přesto, že mi je její vnitřní principy osobně nesedí. Dokážu je myslím popsat a vysvětlit, proč u této hry nevydržím sedět, i když jednotlivé prvky spolu ladí. Nevím, jak vy, ale já osobně rád pořádám herní večírky. Pozve se hromada kamarádů, nakoupí se nějaký ten chlast a pak se sedí u televize a hrají se celou noc hry. Někdo třeba donese nějakou novinku, mnohdy jsou večírky tématické buď nějakou hrou nebo herní platformou. No a tito lidé se střídají a baví. Když jim ukazuju nějakou hru, kterou neznají, tak jim ji předvedu a dám k ní nějaký slovní doprovod, vychválím ji nebo pohaním. Ti diváci v ten okamžik mají ve mně důvěru - však se známe leta letoucí, rozumíme si a nejednou se stalo, že na základě mého nedoporučení si někdo hru nadšeně pořídil, jelikož věděl, co se mi na hře nelíbilo, ale jemu to nevadilo. Je to naprosto v pořádku. Tento deník je v zásadě to samé, jenom ve virtualizované podobě. Je samozřejmě jasné, že vzhledem k použitému médiu ne každý čtenář je "kamarád pozvaný na večírek", ale zároveň je velká šance, že pár z těchto čtenářů by na takový večírek zapadla. Druhou důležitou částí mého psaní je filtrace mých nápadů na hry. Za ta léta hraní se ve mně nastřádala solidní řádka nápadů, které bych chtěl v nějaké hře realizovat. Leč to není tak jednoduché - "dělat hry" - takže svoje nápady a myšlenky na hry, či na vylepšení stávajících her, dávám do svého deníku, aby případně někoho inspirovaly. Byť jsou tyto články (obvykle se štítkem "gamedesign") v menšině, tvoří ve skutečnosti většinu mého zájmu v herním oboru. Však konec konců mnoho her hraju hlavně proto, abych si z nich něco odnesl, abych se inspiroval k vlastním projektům. A nejen hry - dokážu se inspirovat filmy, komixy, divadlem, pozorováním reality, čímkoli - a pak to má místo v mém deníku. Realizaci ale neřeším. Tedy vede to asi k tomuto - píšu-li někde, že tuto hru si musíte koupit, je to spíše moje nadšení z toho, jakou to krásnou věc jsem si koupil já a které bych se chtěl podělit. Stejně tak nějaké virtualizované "hodnocení hry ve stupnici od jedné do deseti" je to jenom pokus zaškatulkovat můj názor na to, co jsem ve hře našel. Čili není to směrodatné, ale je to přibližně to, co bych vám o hře řekl, kdybyste byli na večírku u mne doma. Tento blog je zkrátka a dobře plněním mého snu, přesvědčení a poslání. Děkuji za pochopení. Přihlásit se k odběru: Příspěvky (Atom)


Doba omrzlých skel je tu. Jak se námrazy rychle a efektivně zbavit? – Autozine Doba omrzlých skel je tu. Jak se námrazy rychle a efektivně zbavit? 28.11.2018 27.11.2018 - David Hampl Počasí pod nulou a vyšší vzdušná vlhkost. To je kombinace, která způsobuje omrznutí skel automobilů. Jelikož většina lidí parkuje své auto venku, musí tento problém řešit takřka každodenně. Jaké jsou možnosti odstranění námrazy? Podívejte se na výčet všech možností. Seřadíme je od těch nejjednodušších. Sednete do vozu, nastartujete a stisknete tlačítko. Po chvíli bude sklo bez jakýchkoliv stop po námraze. Nemluvíme jenom o zadních oknech, kde je to bráno jako samozřejmost. Moderní auta dnes disponují funkcí, která je označena jako vyhřívání čelního skla. To stačí jedním stiskem aktivovat, sklo se ohřeje a led jednoduše povolí. Bohužel jde pouze o čelní sklo, což znamená že boční okénka budou stále omrzlá. Moderní pomocník pro každého, komu se nechce běhat několik minut kolem vozu. Speciální spreje na odmrazování oken obsahují směs, kterou stačí nastříkat na sklo a námraza téměř okamžitě povolí. Kromě sprejů existují i varianty různých tekutin s rozprašovačem. Princip však zůstává stejný. Výhodou je rozhodně jednoduchost a také rychlost. Nevýhodou je často jejich vysoká cena, stejně jako agresivní složení. Sami výrobci upozorňují, že byste měli dávat pozor na to, aby aerosol nebo tekutina nepřišla zbytečně do kontaktu s karoserií. Varianta odstranění námrazy, která je aktuálně tou, kterou lze označit za nejkomplikovanější. Je nutná nejenom fyzická síla, ale také mnoho času. Před škrabáním se doporučuje startovat a zapnout topení, které pomůže sklo lehce ohřát. Zázraky ale nečekejte. Pokud se spoléháte jenom na práci se škrabkou, doporučujeme jít ke svému vozu alespoň o 5 minut dříve. A čím silnější mráz, tím komplikovanější odstranění. Sice se můžete setkat s nabídkou hi-tech škrabek, se kterými jde odstraňování námrazy téměř samo, ale ve většině případů jde jenom o marketingové lákadlo. Mohlo by vás zajímat: Plánujete road trip po Evropě? Víte, kde můžete přespávat na divoko, a kde nikoli? Jak námraze na sklech předcházet? Pokud máte garáž, je to celkem jasné a v podstatě samozřejmé. Vůz parkujte v ní a problém s namrzlými okny nemusíte řešit. Druhou možností je používat různé clony a folie, které po příjezdu položíte na okno, upevníte a ráno jenom sundáte. Třetí možností je zvýšení teploty vozu při příjezdu. Tím, že auto a hlavně skla uvnitř ohřejete, budou více odolávat a vrstva námrazy bude ráno o poznání menší, než u jiných vozidel. Autem na dovolenou? Nezapomeňte na zpoplatnění dálnice. Kolik kde zaplatíte? Plánujete road trip po Evropě? Víte, kde můžete přespávat na divoko, a kde nikoli? Previous Article Francie plánuje pobídky na koupi elektromobilu. A přispívat mají automobilky! Next Article Pro koho je operativní leasing? Láká každého, kdo chce nové auto a žádné starosti


velká prsa, sólo, mladý holky (18+)


text: Navštivte Birmingham – rozmanitý a dynamický Poznejte Birmingham a jeho jedinečné historické i moderní pamětihodnosti, jako je nákupní centrum Bullring, a užívejte si směsici tradiční a moderní kultury. “Birmingham je město s nejrozmanitější kulturou nejen ve Velké Británii, ale na celém světě. Lidé jsou vřelí a velkorysí... Pokud nad návštěvou "Brumu" uvažujete, neváhejte, v srdci Anglie budete vždy vítáni." Georgina, Itálie Vítejte v Birminghamu, rozmanitém a dynamickém městě, rušném ve dne i v noci, městě, kde se včerejšek a dnešek spojily v jedno a teď vám nabízejí možnost nahlédnout do města plného překvapení. Birmingham je město s moderním duchem, fascinující historií a prvotřídní kulturní scénou, ale i vynikajícími obchody, světovými kulturními akcemi a výstavami, skvělým nočním životem a vyhlášenými restauracemi. Čtěte dál a dozvíte se, co všechno se dá v Birminghamu dělat. Birmingham je pulzující kosmopolitní město, kde se pořád něco děje. Pořádá se tu celá řada uměleckých výstav, performancí, koncertů a divadelních představení, které jen tak něco nepřekoná. Je domovem Birminghamského symfonického orchestru a Birminghamského královského baletu. V Birminghamu se nachází spousta prvotřídních turistických lákadel, které stojí za vidění. Patří mezi ně i Birmingham Museum & Art Gallery a její nádherné sbírky. Celosvětově uznávaná je i birminghamská umělecká scéna: zajděte do Hippodrome na představení Královského baletu nebo do proslulé Symphony Hall na koncert Birminghamského symfonického orchestru. Nakupujte v obchodním centru Bullring. Nenechte si ujít představení v Birmingham Repertory Theatre . Prohlédněte si všechny slavné památky města. Shlédněte představení Birminghamského královského baletu v Hippodrome . Projděte se po čtvrti zlatníků Jewellery Quarter . Užijte si nákupní terapii v centru Mailbox – otevřeno je do 20:00. Relaxujte na procházce po zahradách a sklenících Birmingham Botanical Gardens and Glasshouses . Dejte si něco dobrého na zub ve slavném birminghamském Balti Triangle. Zajděte na výstavu v Birmingham Museum & Art Gallery . Rozmanitá a dynamická birminghamská kultura se odráží i ve velkém výběru mezinárodní kuchyně a nejrůznějších národních restaurací. Nejslavnější kulinářskou zónou je městská čtvrť známá jako 'Balti Triangle'. Lahodné balti (kari podávané v železném hrnci) pochází z Indie a šéfkuchaři v birminghamských restauracích ho ještě zdokonalili. V Balti Triangle si vychutnáte nezapomenutelné jídlo za dobrou cenu. Birmingham je nejen kulinářským rájem – na své si tu přijdou i ti, kdo si raději než do žaludku pořídí něco na sebe. Nakupovat můžete ve zrenovovaných podloubích, moderní nákupních střediscích, buticích nebo značkových obchodech. Navštivte nákupní centrum Bullring přímo v srdci města a vybírejte z nabídky 140 obchodů a dvou obchodních domů (oslnivá budova obchodního domu Selfridges je kromě nákupního ráje i architektonickým klenotem). Jediný problém bude rozhodnout se, kde začít! V Birminghamu to žije ve dne v noci a nabídka zábavy je neskutečně bohatá. Podívejte se do Brindleyplace v nové výstavbě podél kanálu a pak zamiřte do Broad Street, ulice lemované hospodami, kluby a restauracemi, která je nejrušnější městskou čtvrtí v Evropě. A nenechte si ujít ani poklady čtvrti Jewellery Quarter a náměstí St Paul's Square, kde se pravidelně pořádají skvělé koncerty. Neztrácejte na dovolené čas a kupte si vstupenky a jízdenky předem v našem internetovém obchodě, pohodlně a bez front. Další skvělé nabídky najdete na VisitBritain Shop .


Daň z příjmu si můžete snížit, třeba když platíte úroky z půjčky na bydlení, či posíláte peníze nadaci, která pomáhá postiženým dětem. O zaplacené částky si však nesnižujete přímo daň, ale...


text: Z červencového šetření Institutu pro výzkum veřejného mínění (IVVM) vyplývá, že armádě důvěřuje 56 procent občanů České republiky, což je nejvíce od října 1994, kdy jí důvěřovalo jen 28 procent lidí. Rozhodnou nedůvěru armádě nyní vyslovilo devět procent respondentů a deset procent se nedokázalo vyjádřit. Vyšetřování tragické nehody dvou stíhacích letounů Mig-21, při které loni 17. června na Havlíčkobrodsku zahynuli dva piloti z čáslavské základny, bylo po roce uzavřeno. "Spáchání trestného činu nebylo prokázáno, proto byl případ odložen", řekl v úterý zástupce ředitele havlíčkobrodského úřadu vyšetřování František Zamazal. Při rozboru nehody bylo vyloučeno selhání letecké techniky a podle expertů z brněnské vojenské akademie nebyly porušeny žádné letecké předpisy, shrnul vyšetřovatel. S ohledem na dohodnutá pravidla dorozumění pilotů, nebylo prokázáno ani překročení dovolené míry nebezpečnosti při plnění daných úkolů, uvedl František Zamazal.


source: wikipedia

text: Hydrostatický paradox (též hydrostatické paradoxon) je skutečnost, že hydrostatická tlaková síla na dno nádoby naplněné do stejné výšky stejnou kapalinou je vždy stejná bez ohledu na množství (objem, hmotnost) kapaliny. Nádoby stejně vysoké se stejně velkým dnem se mohou lišit jedině tvarem nádoby - nahoře zužující se nádoba pojme menší množství kapaliny, nahoře rozšiřující se nádoba pojme větší množství kapaliny. Tíha kapalin v těchto nádobách bude různá, tlaková síla na dno však bude naprosto stejná. Rozdíl mezi tíhou kapaliny a tlakovou silou kapaliny na dno je způsoben silou reakce stěn, která u rozšiřující se nádoby působí na kapalinu směrem šikmo vzhůru (kapalinu nadlehčuje), u zužující se nádoby působí na kapalinu šikmo dolů (kapalinu přitlačuje na dno). Odkazy Související články Mechanika tekutin Hydrostatika Paradox Hydrodynamický paradox Externí odkazy Mechanika tekutin Paradoxy


text: Fyzikální jednotka je míra veličiny, definovaná a přijatá konvencí, jíž přisoudíme hodnotu 1, se kterou může být porovnávána jakákoliv jiná hodnota stejné veličiny vyjádřením podílu dvou hodnot jako čísla. Vztahy mezi veličinami vedly k nutnosti zavedení soustav jednotek. Měřicí jednotky veličin s rozměrem jedna jsou čísla. Mezinárodně se v současné době používá soustava SI. V soustavě SI existuje 7 základních jednotek (metr, kilogram, sekunda, ampér, kelvin, mol a kandela), odvozené jednotky (získané ze základních jednotek), násobky a díly jednotek (získané předponami, např. kilometr, pikosekunda,...) a vedlejší jednotky (např. hodina, litr, minuta, elektronvolt, ...). Pro jednotky měření prostoru, objemu, hustoty apod., existují v současné době dva široce používané systémy: metrický a americký. Metrický systém používají dnes všechny země kromě USA a jejich zámořských území a částečně i Spojené království. Tyto země používají Angloamerický měrný systém. Z důvodu zjednodušení vzorců, které popisují fyzikální zákony, používají často fyzikové (zejména teoretici) tzv. přirozenou soustavu jednotek. Je volena tak, aby často užívané konstanty měly hodnotu 1, čímž ze vzorců vymizí, aniž by se tím změnila podstata vztahu. „Nejčistější“ takovou volbou jsou Planckovy jednotky, protože jsou založeny pouze na vlastnostech prázdného prostoru. Stručná historie a současný stav Základem nejen vědy a techniky, ale v podstatě všech disciplín, je už od pradávna pozorování a měření množství a kvality (stanovení počtu zásob, množství úrody atp.). Aby bylo možné se o množství bavit, tak vnikly jednotky. Vážná snaha o unifikaci fyzikálních jednotek se začala objevovat v období francouzské revoluce. Historicky se ve vědě používaly různorodé, mnohdy i vzájemně nekonzistentní jednotky. V současnosti, kdy je mezinárodním standardem soustava SI, je situace lepší, ale stále nedokonalá. Bude-li někdo chtít v Anglii v hospodě půllitr piva, dostane 1 pintu, tj. přibližně 0,47 litru piva. Mezinárodní systém jednotek SI (Le Système International d'Unités“) je mezinárodní úmluvou o fyzikálních veličinách. Definuje 7 základních jednotek, ze kterých je možno všechny ostatní aritmeticky odvodit. Definice těchto jednotek a uchovávání případných etalonů garantuje Mezinárodní úřad pro míry a váhy (Bureau international des poids et mesures – BIPM) ve Francii. V roce 1960 byla Soustava SI vyhlášena jako mezinárodně platná a začala být postupně implementována do právních řádů zemí. Nejprve měla 6 základních jednotek a od r. 1971 jich má 7 (přibyl mol). Garantem jednotek a etálonů v ČR je Český metrologický institut v Brně. V České republice jsou fyzikální jednotky řízeny vyhláškou Ministerstva průmyslu a obchodu České republiky. Definovat fyzikální jednotku není jednoduché, ale ještě těžší je někdy vysvětlení samotné fyzikální veličiny. Čtenář se sám může zamyslet jak definovat čas. Převody jednotek Fyzikální veličiny se udávají jako součin číselné hodnoty a fyzikální jednotky. Pokud je potřeba převést veličinu na jinou fyzikální jednotku (určenou k měření stejné veličiny), která je násobkem jednotky původní, stačí dosadit do tohoto součinu převodní vztah mezi jednotkami a upravit. Příklad 1: Stůl je vysoký 75 cm. Máme zjistit, jaká je jeho výška v metrech. Řešení: Víme, že 1 m = 100 cm. Tím pádem 1 cm = 0,01 m (což zjistíme vydělením obou stran definiční rovnice stem). Přepočet výšky stolu na metry proběhne takto 75 cm = 75 × 0,01 m = 0,75 m. Pokud není vztah mezi jednotkami přímou úměrou, je potřeba navíc provádět další úpravy (přičítání konstanty, logaritmování a podobně), které vycházejí z odlišné definice jednotek. Příklad 2: Dusík má bod varu 77,15 K. Kolik je to stupňů Celsia? Řešení: Převod mezi jednotkami je: . To znamená, že teplota v Kelvinech je o 273,15 vyšší než stejná teplota udaná ve stupních Celsia. Od 77,15 tedy odečteme uvedenou konstantu a zjistíme, že bod varu dusíku je 77,15 - 273,15 = −196 °C. Jestliže se jedná o jednotky složené (např. metry za sekundu na kilometry za hodinu), provádí se převod po jednotlivých dílčích jednotkách (zároveň převádíme metry na kilometry a sekundy na hodiny). Lze přitom použít i převod přes třetí soustavu jednotek, pokud neznáme vztahy přímo mezi jednotkami, které převádíme. Příklad 3: 463 stop (ft) za minutu (min) je třeba převést na námořní uzly (kn). Víme, že 1 ft = 0,3048 m, 1 min = 60 s, 1 kn = 1 námořní míle (NM) / hodinu (h), 1 NM = 1852 m, 1 h = 3600 s. 463 stop za minutu jsme v prvním kroku výpočtu vynásobili jedničkami vyjádřenými z definičních rovnic jednotek (například vydělením rovnice 1 ft = 0,3048 m výrazem 1 ft zjistíme, že 1 = 0,3048 m / 1 ft). Zvolili jsme tyto jedničky tak, aby se ve druhém kroku nepotřebné jednotky vykrátily, číselné hodnoty vynásobily a vydělily a zůstal nám výsledek v požadovaných jednotkách. Příklady nesprávných převodů fyzikálních jednotek Před každým výpočtem je nutné si ujasnit/ověřit/kontrolovat fyzikální jednotky. Není možné sčítat např. pascal a megapascal atp. Tento známý fakt se žáci učí již na základní škole. Pořekadlo "2x měř a 1x řež" platí i u fyzikálních jednotek. Havárie americké kosmické sondy Mars Climate Orbiter Sonda Mars Climate Orbiter (MCO) odstartovala na cestu k Marsu 11. prosince 1998. MCO měla zkoumat počasí, pátrat po vodě, oxidu uhličitém aj. Při finálním manévru se však MCO nedostala na oběžnou dráhu Marsu a v jeho atmosféře shořela. Havárie (spojená s velkou finanční ztrátou) se začala vyšetřovat. Zjistilo se, že řídící systém sondy (navrhla firma Lockheed Martin) pracoval s librami namísto kilogramy, které NASA požadovala. MCO měla být při zahájení manévru zhruba 220 kilometrů od povrchu, ale místo toho směřovala do výšky 57 kilometrů od povrchu (způsobeno výpočtem se špatnými jednotkami). Planeta Mars má sice řídkou atmosféru, ale pokud do ní vstoupí těleso rychlostí několika kilometrů za sekundu, začne jej silně ohřívat. Finanční a vědecké ztráty byly vysoké. Reference Související články Fyzikální veličina Metrická soustava Rozměrová zkouška Přirozená soustava jednotek CGS Externí odkazy Jednotky


text: Stížnosti Stížnost je podání nebo sdělení, které někdo podá veřejnoprávní nebo soukromoprávní osobě nebo orgánu, pokud předmětem je nějaký nedostatek, nesprávné jednání nebo nečinnost adresáta nebo osoby, vůči níž má adresát nějakou pravomoc nebo odpovědnost, zejména nemá-li takové podání podle zvláštních právních předpisů jiný název. V této sekci je možné nalést všechny stížnosti doručené úřadu a reakce úřadu na ně. Stížnosti jsou tříděny podle let. Související dokumenty: Směrnice k vyřizování stížností v Úřadu průmyslového vlastnictví (pdf dokument o velikosti 65,7 kB) Datum poslední aktualizace – 01.08.2012 09:30


text: Stipendium BARIÉRY V roce 2000 byl Kontem BARIÉRY zřízen fond Stipendium BARIÉRY, který je určen pro středoškoláky a vysokoškoláky z řad těžce zdravotně handicapovaných studentů. Středoškolákům (od druhého ročníku studia) a vysokoškolákům je vyplácen měsíční příspěvek ve výši 1000 až 4000 korun na jejich konto. Tento příspěvek není podmíněn studijními výsledky, ale je chápán jako sociální podpora, která pomáhá hradit část nákladů spojených se studiem. Přílohy | Přihláška | Přehled škol 2012 / 2013 Kontaktní adresa: Nadace Charty 77 – Konto BARIÉRY Melantrichova 5 110 00 Praha 1 tel. 224 214 452, 224 230 216, fax 224 213 647 e-mail: email@example.com Rada Konta BARIÉRY na svém zasedání ve středu 26. června rozhodla o vypsání Stipendia bariéry pro školní rok 2013/2014. Uzávěrka přihlášek byla 15. srpna 2013. Na zasedání 11. září podpořila Rada Konta BARIÉRY žádost 80 stipendistů. 16 z nich studuje střední školu, 64 je vysokoškolských studentů. Podmínky pro účast ve výběrovém řízení ve školním roce 2013 / 2014 - motivační dopis a stručný strukturovaný životopis (Vzor CV) - vyplněná přihláška, která je ke stažení zde - kopie aktuální lékařské zprávy o zdravotním stavu žadatele (zpráva obsahuje diagnózu žadatele, je nejvýše rok stará, je od ošetřujícího nebo jakéhokoli odborného lékaře) - oboustranná kopie občanského průkazu - oboustranná kopie průkazu ZTP/P nebo ZTP - potvrzení studijního oddělení, že žadatel je studentem školy. Potvrzení školy, že student byl přijat ke studiu v roce 2013/2014 nebo absolvoval x-tý ročník 2012/2013 příslušné školy –lze získat i o prázdninách - osobní prohlášení o sociálních a majetkových poměrech rodiny žadatele v loňském roce. Typ nemovitosti, ve které rodina žije, vlastní-li auto či další movitý a nemovitý majetek. - čestné prohlášení o tom, že žadatel nepobírá jiné stipendium a nemá jiný zdroj příjmů, než je uvedeno v této přihlášce - čestné prohlášení o výši příjmů (formulář ke stažení). V případě, že žadatel žije ve společné domácnosti, posuzuje se celková situace žadatele i rodiny. Vážená nadace - Konto BARIÉRY, Tímto bych Vám chtěla vyjádřit svůj dík za Vaši stálou pomoc, která trvá celé mé studium a naše rodina se na ni může spolehnout. Je příjemné vědět, že Vás někdo ve vašich snech podpoří a jsem ráda, že vaše organizace nám Všem potřebným pomáhá naplnit život radostí a optimismem, že ne všechno a všichni jsou tak špatní. Dnes s radostí nastupuji již do čtvrtého semestru studia práv na Právnické fakultě UK a to i dík Vaší velké pomoci. Dík Vám si mohu plnit svůj sen z dětství a to být člověkem nápomocným těm, kteří to potřebují. Stadium zatím zvládám bez obtíží letošní, mé třetí zkouškové na PrF UK jsem zvládla dokonce vše na první pokus a bez horší známky než je dvojka. Studium mně velmi naplňuje a jsem ráda, že dík Vaší finanční pomoci studium naše rodina zvládne uhradit. Pokud se nic po finanční či zdravotní stránce nic nepokazí, vím jistě, že studium na právnické fakultě dokončím. Vždy pro mě bylo a stále je noční můrou, že by mě mé onemocnění uvěznilo doma na sociálních dávkách. Jsem velmi cílevědomá dívka a jednou chci být nápomocná potřebným lidem. Vím, co obnáší život člověka, který má nějaký problém, a proto chci jednou těmto lidem usnadnit už tak složitý život. Myslím, že zkušenosti z mého osobního života mi velmi pomohou vcítit se do situace potřebných. Vím, že nemohu měnit svět, ale doufám, že studium mi jednou umožní nalézt se na takové pracovní pozici, ze které budu moci alespoň nějak zasáhnout a pomoci. Inka Dvořáková Ladislav L. Příběh pana Ladislava, který je od roku 2009 jedním ze stipendistů Konta BARIÉRY, je zajímavý a věříme, že nejenom pro mnohé lidi s handicapem i motivující a inspirativní. Ladislav, vyučený truhlář, ochrnul po vážné autonehodě. Když dokončil dlouhou rehabilitaci, rozhodl se svůj život změnit. Po studiu na střední škole zakončeném maturitou se vrhl na studium práv na Masarykově univerzitě v Brně. A to s podporou Stipendiua Bariéry. Ladislav vysvětluje, jak znovu začal chodit do školy: "Před časem jsem tak brousil kolem sídliště a po naší ulici. A potkal jsem známého. Dlouho jsme se neviděli, a tak jsme dali řeč. Došlo i na to, co kdo dělá. Zeptal se: „Ty jsi pořád na netu nebo mastíš nějaké hry, co???“ Já odpověděl: „Kdepak, kamaráde, studuju, nemám čas na hry.“ A on na to překvapeně: „Škola? Ty vole, na co škola???“ Vysvětlil jsem mu, že rukama už se živit asi nebudu, tak musím zapřáhnout makovici čili hlavu. Ještě chvíli jsme plkali a potom šel každý svou cestou. Více Aneta Z. Dobrý den, chtěla bych poslat poděkování celé vaší nadaci za poskytnutí příspěvku na studium, opravdu mne to velmi potěšilo, překvapilo až dohnalo k slzám, že ještě existují lidé, kteří dokáží pomoci, šíří v téhle době trochu toho velmi potřebného štěstí a radosti. Moc to ulehčí rodině, a i já se cítím pohodověji. Ještě jednou moc děkuji, přeji Vám spoustu dalších snad taky tahle šťastnějších lidí a ať vše funguje co nejlépe. S přáním krásných dní :) Aneta Aneta studuje 3. ročník Česko-anglického gymnázia v Českých Budějovicích. Plynně mluví anglicky a německy. Je téměř slepá a barvoslepá, jejím velkým koníčkem je fotografování detailů. Stipendium rodině dost ulehčí, Anety bratr Adam je autista a maminka se tak o něj doma stará. Po dokončení gymnázia by Aneta chtěla pokračovat na vysoké škole studiem zdravotně-sociální fakulty. Lucka B.: Mám DMO, což mě vždy omezovalo ve sportu, v každodenních úkonech, v tom, co je pro mé vrstevníky samozřejmostí. Neměli jsme dost peněz na speciální sporty pro handicapované, ani na výběr přesně takové školy, jakou bych chtěla. Díky Stipendiu Bariéry můžu studovat v Praze a bydlet na internátu, není teď pro mě problém pořídit si všechny pomůcky do školy. Dokonce jsme se školou byli v Janských Lázních, kde jsem poprvé v životě jezdila na monoski! Těším se další studium, po maturitě mám v plánu vysokou školu. Na závěr chci poděkovat za poskytnuté stipendium, které mě obohacuje nejen finačně, ale i vědomím, že někde jsou lidé, kteří jsou ochotni mi pomáhat. Děkuji!!! Kristýna M.: Předem bych chtěla poděkovat za vyplácení stipendia, které mi umožňuje studovat gymnázium. Navíc jsem nadšená, že se mi zdárně podařilo zvládnout gymnázium pro slyšící, ačkoliv jsem nedoslýchavá. Jsem důkazem toho, že když člověk chce, že skoro všechno zvládne. Je to pro mě zkušenost k nezaplacení, doufám, že po této zkušenosti bude vysoká škola "procházkou růžovým sadem". S výsledky jsem spokojená, i když některé známky mohly být lepší, ale třeba v anglické nebo německé konverzaci jsem dost handicapovaná. Učitelé i spolužáci mi ale hodně vycházeli vstříc. Jsem letošní maturantka, 1. pololetí tedy bylo velmi náročné, nikdo přesně neví, co nás čeká u státní a školní maturity. Už mám ale podané přihlášky na vysokou školu, doufám, že to všechno vyjde. A ještě jednou děkuji za podporu, moc si jí vážím! O poslání programu Stipendium BARIÉRY Program Stipendium BARIÉRY nám jednoduše dělá radost. Naši stipendisté jsou různí - někteří jsou smutní, někteří se zase upřímně smějí i sami sobě, pozorujíce vše z dobromyslného nadhledu. Od zdravých lidí se liší tím, že nějaké součástky jejich těla nefungují tak, jak mají, z čehož se může stát podstatný rozdíl, avšak tito lidé dělají vše pro to, aby tato odlišnost byla podružná. Oč menší jsou možnosti těla, o to rozvinutější může být nějaká dílčí schopnost, duše a mysl. Kdo zná naše stipendisty, ví, že jsou to normální, ovšem často výjimeční lidé, jejichž přístup k životu je inspirativní. V posudcích a doporučeních od jejich učitelů, lektorů a profesorů čteme opakující se přívlastky jako pracovitý, svědomitá, příkladný svou odhodlaností a vitalitou atd. Nejde o falešná slova útěchy ani o šablony ve Wordu, nýbrž upřímné formulace lidí, kteří s nimi pracovali. Jejich studenti si je získali tím, že se dokázali vnitřně smířit s tvrdostí osudu, překonat jeho rány, neutralizovat jejich trvalé negativní účinky a pustit se do náročných kariér, od nichž si slibují úspěch, začlenění do společnosti a důstojnost, a to důstojnost nejen obecně lidskou, nýbrž i takovou, která by byla navíc dílem osobních schopností a výkonů. Někdo studuje z praktických důvodů neboli proto, aby si usnadnil nalezení budoucího uplatnění, vydělal peníze na svoje živobytí, ručil sám za sebe a nebyl závislý na druhých. Další ukazují, že za zdravými lidmi nikterak nezaostávají, a uplatňují své dovednosti v kreativních, humanitních, technických nebo přírodovědeckých oborech. Část stipendistů se věnuje činnostem, jejichž náplní je pomoc podobně postiženým lidem. Jedná se o speciální pedagogiku, rehabilitační cvičení nebo znakovou řeč. Jmenujme namátkou dva studenty z řady těch, kteří vynakládají darované prostředky na osobní růst a rozvoj a vrací je s úroky v hodnotách jiného řádu. Lucie P. z Davle je neslyšící a studuje šestým rokem na Filosofické fakultě UK obor Čeština v komunikaci neslyšících. Za státnici s vyznamenáním obdržela bakalářský diplom a v současnosti pokračuje v magisterském studiu. Své studium v Praze proložila jedním semestrem v Anglii v Centre for Deaf Studies na University of Bristol. Kromě školy se věnuje vedení skautského oddílu pro děti s postižením sluchu, přispívá do Časopisu České unie neslyšících a překládá z češtiny do znakového jazyka a naopak. Obojí dobře ovládá a může tak vydatně přispět k vytváření vazeb mezi neslyšící menšinou a slyšící společností. Radek M. z Prahy je odmala na vozíku. Po absolvování gymnázia v roce 1998 byl přijat na Pedagogickou fakultu UK ke studiu učitelství pro II. stupeň ZŠ a SŠ (obor dějepis a občanská výchova), které úspěšně dokončil letos v únoru. V současné době vyučuje historii a základy společenských věd na středních školách, v Jedličkově ústavu v Praze a na jedné základní škole. Vedle toho stíhá moderovat na Radiožurnálu pořad HandyCamping a hrát curling za SC JUS Praha. Úsilí o seberealizaci a její naplňování vedou k usmíření a zapojení se do sítě vztahů. Ve starém Římě panovala jednoznačná shoda v tom, že život je totéž, co inter homine esse, to znamená "být mezi lidmi". Samotný a izolovaný člověk tedy žije v nesmyslu, tj. tak, jakoby ani nežil. Lidé, kteří nemohou normálně chodit, kteří nevidí nebo neslyší, byli svým postižením odříznuti od světa druhých. Svou odvahou, pílí, poctivostí a tvůrčími schopnostmi se postupně propracovali "nejen" do sítě lidskosti a soucitu, nýbrž i do sítě kvality, profesionálních výkonů a náležité odměny. Lze se domnívat, že tito lidé nestojí o soucit a sentiment, tj. falešný cit, s nimiž se jistě setkávají, nýbrž by byli rádi za přímost, rovný přístup a respekt. Projevuje se u nich nikoliv jen z nouze ctnost, nýbrž prostě ctnost. Pozorování jejich úsilí vyvolává vnitřní tiché potěšení.


text: Po příjezdu jilemnických hasičů strach pominul. Jak zjistili, šlo o velkou užovku, která místo dvou metrů měla něco málo přes metr. „Měli jsme štěstí, že byl mezi námi kolega, který tomu rozumí a ihned ji pojmenoval, jinak bychom také asi hned nevěděli, o jaký druh hada jde. Užovka byla opravdu nádherná. V rukavicích jsme ji chytili, dali do pytle a odvezli do lesa k rybníčku. Tam se jí bude líbit“ popsal velitel družstva jilemnických hasičů pprap. Roman Pohořalý. Ilustrační foto" www.google.cz


Finové mají saunu, Rusové zas baňu. Jak působí na lidskou psychiku efekt zahřátí a ochlazení | Wellness | Femina.cz Hlavní faktor účinku horkovzdušných lázní je teplo, které vyvolává pestrou odezvu reakcí tělěsných systémů. Mezi jinými hormonálních, působících antistresově a zároveň relaxačně. Může mít sauna vliv i opačný Jde sanováním odblokovat čakry Jak je to saunou, voyaérství a studem O sauně, podrobně a odborně, si dnes femina povídá s nestorem saunování Mudr. Antonínem Mikoláškem. Sauna je synonymem horka. Jak je možné, že pára a horko rozpustí stres a navodí klid SAUNA JE STAVEBNĚTECHNICKÉ ZAŘÍZENÍ, KTERÉ POSKYTUJE HORKOVZDUŠNOU LÁZEŇ. TÍM SE ŘADÍ K OSTATNÍM HORKOVZDUŠNÝM LÁZNÍM, ANEBO PÁRNÍ LÁZNI, COŽ JE TAKÉ HORKOVZDUŠNÁ LÁZEŇ, ALE S VYSOKÝM OBSAHEM VLHKOSTI. EFEKT VŠECH TĚCHTO LÁZNÍ JE TEPLODÁRNÝ, K SAUNOVÉ LÁZNI PATŘÍ OVŠEM I EFEKT TEPLOBERNÝ OCHLAZENÍM V BAZÉNKU. SYNONYM HORKA PRO SAUNU VEDE K TOMU, ŽE LIDÉ POVAŽUJÍ VŠE HORKÉ ZA SAUNU (I ZAHŘÁTÍ POD PEŘINOU), ALE K SAUNOVÁNÍ PATŘÍ NEZBYTNĚ O OCHLAZENÍ. Může v některých případech fungovat i opačně Jaký má sauna vliv na psychiku POUZE PŘI PŘEDRŽENÍ CELKOVÉHO POBYTU V HORKU PŮSOBÍ SAUNOVÁNÍ ÚNAVU A OSPALOST A PARADOXNĚ PORUCHU SPÁNKU. Může sauna ovlivnit i zakořeněné zvyky, zablokované čakry Jednoduše teplotou simulovat metodiku kineziologie NEMŮŽE JE ODSTRANIT, JSOU ZÁLEŽITOSTÍ PSYCHIKY, MOŽNÁ I O PORUŠENÉ. SAUNOVÁNÍ VŠAK MŮŽE PŘISPĚT K NAVOZENÍ PŘÍZNIVÝCH POCITŮ A USNADNIT ZPŮSOB JEJICH OSOBNÍHO PŘEMÁHÁNÍ.. Co poradit lidičkám, kteří by se rádi sanovali, ale trpí sociálními fóbiemi, či klaustrofófií (Když máš zmatek na duši, svěř se sauně Kaťuši ) „ZMATEK NA DUŠI“ JE VÝRAZEM PRO PROJEVY DUŠEVNÍ CHOROBY. VĚTŠINA TĚCHTO CHOROB (NAPŘ. SCHIZOFRENIE, TĚŽKÉ FORMY MANIO-FEPRESUVNÁ PSYCHOSY AJ.) NEJSOU PRO SAUNOVÁNÍ VHODNÁ. PROTOŽE SAUNA JE FINSKÉ SLOVO, MYSLÍM, ŽE SE NEHODÍ JI SPOJOVAT S RUSKÝM JMÉNEM. RUSOVÉ MAJÍ BAŇU. MÁŠ-LI DOMA BAŇU, POZVU DO NÍ VÁŇU .-) LIDÉ, KTEŘÍ TRPÍ SKUTEČNÝMI FÓBIEMI Z LIDÍ I PROSTORŮ NENÍ MNOHO A POBYT VE VEŘEJNÉ SAUNĚ JIM NEDOPORUČUJI. MOHOU SI POŘÍDIT SVOU SAUNU. A v neposlední řadě. Nejen ve smíšených saunách vzniká dojem voyaerství. Stydlivkám a stydlivcům se potom těžko říká: „Než saunovat se budu, před prahem nechám studu.“ Ptejte se i Vy... Vaše dotazy nemusí být nutně spojené se saunou. Napište nám své otázky na adresu: info@femina.cz pod heslem SAUNA a nebo je přidejte přímo k článku. Tématické články: saunování jako antistresor, sauna pro zdraví, krásu, inteligenci a sexuální apetit... Sauna a Sex - Saunová lázeň jako ľhavá viagra Magické slovo - SAUNA, jak ji možná ještě neznáte...


21. 1. 2011 Orientace v prostoru podruhé Zadání: vyfotografovat detaily zapojení v novém datovém centru konkurenční společnosti. Jak na to: stát se zaměstnancem v IT oddělení (což mohl být předchozí level) a následně při běžné prohlídce firemních statků pořídit snímky. Bohužel - je časově nemožné dostat se jako zaměstnanec na pozici správce lokality, takže je na všechno jenom jeden pokus. O co jde? Navštívil jsem jedno z největších datových center v Evropě a průvodci nás protáhli snad všemi místnostmi, chodbičkami a zákoutími. Budova je relativně nová a jedna z prvních věcí, kterou jsem si uvědomil, byl fakt, že jsem se po minutě naprosto ztratil. Nebylo to jenom tím, že jsem v onom místě byl poprvé. Bylo to hlavně tím, že všechny chodby byly na první pohled identické (chvílemi jsem si vybavil "jednotexturové" interiéry ve hře Halo), nebyla zde samozřejmě žádná okna a kvůli požárnímu opatření byly všude identické dveře, které brání šíření ohně. Takže jsme se postupně přemisťovali z jednoho dvacetimetrového úseku odděleného dveřmi do dalšího dvacetimetrového úseku odděleného dveřmi. Jenom sem tam přibyly dveře, jako vstup do samotné místnosti, kde byl umístěn hardware. Těchto místností bylo celkem asi deset a měly přesně určený význam. Vtipné bylo, že i samotní průvodci spolu několikrát diskutovali, kudy se vydat, abychom došli tam a tam. Celý level je 1000 tedy detailně vymodelovaný prostor, kde se jednotlivé úseky odlišují jen minimálně a hráč / návštěvník nemá šanci na první pokus získat orientaci. Navíc je vyžadováno, aby se skupina návštěvníků držela pohromadě a neměl jsem tak možnost si získat přehled nahlížením za desítky dveří. V jednom okamžiku jsme se ale zastavili a já jsem začal dumat, jak je vlastně budova strukturovaná. První postřeh byl o únikovém východu. Zelené světélka s panáčkem na útěku byly všude. A to skoro doslova. Pravoúhlý design budovy byl navržen tak, že z kteréhokoliv místa stačí utíkat za zelenými tabulkami a když vyloučíme dveře bez tohoto označení, dostaneme se dříve nebo později ven. Pak jsem svou pozornost věnoval nápisům na zdem, které navigovaly k jednotlivým místnostem. Přestože byly nápisy v mně neznámém jazyce, stačilo by málo a došel bych asi tam, kam bych potřeboval. Nejvíce mne ale zaujala schematická mapka, kde byly vyznačeny i únikové chodby. Člověk by si řekl, že když má mapu, tak už není žádný problém. Chyba! Na mapě totiž patrně kvůli regulacím Evropské Unie byly vyznačeny i všechny hasící přístroje, zdroje vody, elektřiny a další bezpečnostní detaily. Schematická mapka byla poseta symboly a trvalo mi dobré tři minuty, než jsem našel prosté kolečko "Zde stojíte". O něco později, když jsme se přesunuli, jsem si všiml, že některé chodby byly patrně v rekonstrukci, byla zde barvou zaflákaná podlaha, odřená omítka, žebříky a nějaké zednické / malířské vybavení. Vybavil jsem si level Office v Half-Life, kde se sem tam objevily zdánlivě nesmyslné kulisy - závora, bedna... a najednou jsem viděl v praxi, že tyhle věci se opravdu mohou v prostředí tohoto typu objevit. Oproti Half-Life jsem ale viděl mnohem realističtější větrací šachty ;). Některé chodby byly z velké části vyplněné plechovou konstrukcí, kudy se vhání vzduch do samotných místností. Světe div se - některé byly skutečně velké, že bych se v nich i já mohl pohodlně pohybovat v podřepu či v kleče, ale většina byla vysloveně určena pro plížící osobu měnšího vzrůstu (k tomu se ještě vrátím). Samotné místnosti byly také celkem požitek. Plocha přibližně 300m2 (u té největší místnosti) zaplněná racky , převážně plnými routerů, switchů a obslužných počítačů, pojízdná konzole s monitorem, ale hlavně nekonečné svazky optických i metalických kabelů. Proplétal jsem se mezi servery a nechal si vysvětlovat, odkud kam co vede, jak je řešena ochrana proti výpadku proudu, klimatizace a tak dále. Samozřejmě, vše jen v rámcových mantinelech. Velké překvapení bylo v "hasící" místnosti. To byla plocha, kde byly na speciálních stojenach desítky velkých kontajnerů naplněných stlačeným argonem. Pokud by došlo k požáru v nějaké lokalitě, vtipně vymyšlený systém během několika sekund naplní místnost netečným plynem a je po ohni. Aby byl ale systém vždy funkční, je plně mechanický, aby fungoval i bez elektrického proudu. Zcela mechanické je i indikace použití jednotlivých kontajnerů. Krom toho jsem se dozvěděl, že v případě požáru je zde tak silná siréna, že vyžene každého ven, teoreticky by měla údajně probrat i omráčeného nebo omdlelého člověka. No, to byla možná nadsázka, ale ještě nám dodali, že v chodbách se pak dá podle těchto sirén orientovat i ve tmě - stačí utíkat směrem k největšímu tichu. Údajně. Pro level / gamedesignéra jsem tedy popsal spousty detailů i velkých věcí, na kterých lze postavit celou zápletku. Totiž nezapomínejme, že jsem při návštěvě neměl moc možnosti volného pohybu a že by jakýkoliv pokus o nepravost neskončil dobře. Jednak - většina citlivého hardwaru je v rámci racku celkem dobře obrněna a zamčena. Nástroj, kterým bych mohl něco poškodit (kleště nebo 1000 tak něco) by mi byly zabaveny při vstupní, rentgenové prohlídce a vodu či potraviny bych také musel nechat při vstupu. Jediné, co si tedy mohu doopravdy odnést, jsou informace. V nestřežených chvílích bych byl schopný pořídit celkem detailní fotografie, zdokumentovat mapu celého baráku a tak podobně. Mobilní telefon jsem mohl vnést dovnitř (vypnutý teda) a teda mohl bych splnit misi. Posuňme se ale dál. První mise byla informační a nyní naše centrála zjistí, že nějaký konkrétní stroj je potřeba zničit. Nyní se původně lineární a skoro až pasivní procházečka změní do režimu ryzí stealth akce. Hráč se bude pohybovat po identické mapě, ale konečně se využijí všechny detaily, které nám leveldesignér vyrobil. Takový "jednoúčelový sandbox". Dá se předpokládat, že do hlavních prostor bude mít náš hrdina přístup čistě na základě zaměstnaneckého poměru. Ale do samotných místostí již nikoliv. Obrovský význam tedy získají fotografie, které si hráč při prvním průchodu pořídil (load předchozího levelu by samozřejmě byl nemožný a hráč by o využitelnosti fotografií nevěděl předem). Může celkem snadno analyzovat, kdo má u sebe klíče, zmapovat si prostor a naplánovat cestu. Opět - návštěva samotného hlavního hrdiny může být v jisté míře legální, ale pobyt v prostorách uvnitř serveroven je již ilegální. A všude jsou kamery, samozřejmě. Příklad - naznačil jsem, že v některých místnostech jsou malé vozíčky s pojízdnými terminály, které se používají v případě, že nefunguje vzdálená správa serveru. Hráč by se mohl připojit na nějaký vlastní, firemní server v tomto datacentru a zablokovat jej a následně dostat od šéfa příkaz osobní návštěvy v datovém centru. Hráč se dostaví, bude na vstupu řádně prohledán, dostane klíče od jedné konkrétní místnosti (nikoliv té, kam doopravdy potřebuje). V místnosti, kde jsou pojízdné terminály, však najde i základní výbavu pro montéry - šroubováky, kabely a podobně. Může si je dát do kapsy a dojít na místo určení. Přestože jsou kamery skoro všude, jistě by mělo být možné najít místo, odkud by se dalo dostat do větrací šachty - do té velké, která není svařovaná a jde tedy rozebrat správným klíčem (poznámka mimo záznam - jak to vypadá uvnitř šachet netuším). A možná spustit požární poplach v jedné z místností ze stropu a pak nepozorovaně ve vyvolaném zmatku vniknout do správné místnosti? Možná by to mohla být cesta. A nyní bonus. Je běžnou praxí, že opravdu důležité služby běží na dvou serverech, které jsou od sebe vzdálené, umístněné ve zcela jiných budovách, které jsou naprosto nezávislé. A když vypadne jeden server, druhý okamžitě zastane jeho funkci. Co mít zadání mise odstřelit oba dva servery zároveň, včetně datových záloh? Umím si docela dobře představit hru typu Jagged Alliance / UFO, kde bude hráč synchronizovat pohyby více postav na různých místech. A když si vybavíte, jak snadno šlo v Jagged Alliance 2 používat nářadí, například na přestřihnutí drátů, dá se to podobně zjednodušeně přenést i do mnou popisované situace. First person adventure není jediná možnost. Doufám, že můj zážitek někoho inspiruje při vytváření kvalitního designu levelu a části hry. Inspirace realitou je u mnoha typů her dobrý nápad a úprava na hratelnou, leč uvěřitelnou úroveň je možná pro více žánrů. 4 komentáře: kdeze jsi to byl? ja byl zrovna tento tyden v podobnym datacentru v Helsinkach :)OdpovědětVymazat Ve Frankfurtu, ale více bych asi neměl říkat ;).OdpovědětVymazat Nápad to není špatný, ale stejné prostředí by recenzenti poplivali a v konečném resumé by tak s hrou vytřeli podlahu. ;)OdpovědětVymazat Taky to bylo myšlený, jen jako jeden až dva levely! ;)OdpovědětVymazat


Recenze: Muzikálový Josef v Plzni - titul ‚odsouzený k úspěchu‘ - musical-opereta Recenze: Muzikálový Josef v Plzni – titul ‚odsouzený k úspěchu‘ Tags: divadlo j.k.tyla plzeň, josef a jeho úžasný pestrobarevný plášť Josef a jeho úžasný pestrobarevný plášť, foto: Martina Root O první adventní neděli, 1. prosince, měl na Nové scéně Divadla J.K. Tyla v Plzni premiéru rodinný muzikál Josef a jeho úžasný pestrobarevný plášť, prvotina jedné z nejslavnějších autorských dvojic světa Andrew Lloyd Webber – Tim Rice z roku 1968. Plzeňské divadlo je po Brně a Ostravě u nás teprve třetí scénou, která tento nesmrtelný příběh nastudovala. Padesát let po světové premiéře. Josefův příběh má sice kořeny v bibli, ale v muzikálovém zpracování spíš připomíná optimistickou pohádku. Je dílem „odsouzeným k úspěchu“ – barevným, veselým, s chytlavou hudbou a mnoha dětmi na scéně... A krátkým, takže po představení ještě v klidu stihnete návštěvu restaurace. Původně totiž Josef vznikl jako patnáctiminutová pop-kantáta pro školní sbor, následovala dvaatřicetiminutová americká verze, až nakonec dílo dalším připisováním písní dorostlo v roce 1991 v plnokrevný dvouhodinový muzikál. Že je libreto z nastavovaného těsta, je ovšem dodnes znát, přičemž titul na svoje původní poslání nerezignoval a stále patří k velmi oblíbeným školním a univerzitním divadelním kouskům. Do Čech se Josef dostal kupodivu až dlouho po muzikálovém boomu, v roce 2006, kdy jej s velkým úspěchem odpremiérovalo Městské divadlo Brno. O šest let později pak vpadl mýtický hrdina také do Ostravy. Velkou zásluhu na jeho českém úspěchu má zejména textař a překladatel Michael Prostějovský, který dokázal kouzelným způsobem převést hovorovou neformální originální verzi plnou vtípků a narážek do češtiny. Jeho přebásnění je muzikální a má šmrnc. Pavel Klimenda, foto: Martina Root V Plzni se na přípravách Josefa podílela část ostravského týmu, byť nejde vyloženě o koprodukci. Poprvé zde režírovala šéfka souboru opereta/muzikál Národního divadla moravskoslezského Gabriela Petráková, jež už má za sebou řadu inscenací muzikálů superlativů (Marguerite, Sunset Boulevard, Rebecca, Kočky...). Její režie vždy slouží dílu v tom nejlepším slova smyslu, což potvrzuje i její plzeňský debut. Žádná inovátorská řešení ani schválnosti nečekejte, zato se můžete těšit z velkolepých scén i propracovaných detailů. Petráková rovněž umí pracovat s dětmi, což je v případě Josefa zásadní. Podobně se k dílu vrací i výtvarníci, Ondřej Zicha dokonce potřetí. Jeho zpracování je oproti ostravské inscenaci méně spektakulární (zejména ve scénách z Egypta), ale i tak atraktivní a pestré. Klasické atributy velmi vtipně s odkazem k dnešní době a sociálním sítím doplnil emotikony. Podobně nápadité je pohádkově nádherné kostýmování Lucie Loosové, mnohdy až zrak přechází. Správně živelné choreografie nastudovali Ladislav Cmorej a Simona Machovičová. Hlavní role Josefa a Vypravěčky byly v Plzni svěřeny velmi mladým hercům. Titulní postavu sehrál jako rozmařilého chlapce herecky dobrý a pěvecky skvělý Pavel Klimenda. Jeho Josef je uličníkem, který si diváky dokáže získat dobrosrdečností a bezprostředností. O to, abychom se v celém ději orientovali,se stará kultivovaným herectvím a krásně zabarveným hlasem Kateřina Falcová. Divácky nejvděčnější elvisovskou roli Faraona DJKT Plzeň trochu tajemně obsadilo „hosty“. Z pohledu do fermanu je jasné, že jimi budou nejčastěji Tomáš Savka a Petr Vondráček. Ale třeba se jednou dočkáme i Igora Orozoviče, který tuto postavu obdařil snad nejvýraznějším espritem. Premiérový Tomáš Savka je samozřejmě skvělým zpěvákem, který zvládne i daleko náročnější party, výrazově mi v poloze rockenrollového baviče připadal průměrný. Na jedničku je obsazena a hlavně sezpívána jedenáctičlenná rodina Josefových bratří. Jmenujme alespoň Jozefa Hruškociho, Pavla Režného, Radka Antonína Shejbala nebo Ondřeje Kudrnu ve výrazné postavě nejmladšího Benjamina. Dvojrole Jákoba / Putifara sedla Romanu Krebsovi, rámovat scény s dětmi se dařilo Stanislavě Topinkové Fořtové a Haně Spinethové. Na záčátku medley pak coby „malý Josef“ pěvecky zazářil Jaromír Dezort. A jaký by to byl muzikál bez výborného orchestru (svižný hudební pel-mel dirigoval Pavel Kantořík) a company (sbormistr Sára Bukovská). Dramaturgicky je Josef tak trochu sázkou na jistotu. V podstatě vás nemůže zklamat nebo nepobavit. Tomáš Savka, foto: Martina Root Kateřina Falcová, foto: Martina Root Plzeňský muzikálový soubor odpremiéroval pohádku Co takhle svatba, princi? Josef aneb muzikál v rytmu Bible pro celou rodinu v Ostravě Recenze: Kdyby 1000 klarinetů v Plzni – Semafor roku 2020? Recenze: Vídeň objevila nový muzikálový příběh – Don Camillo und Peppone ← Mladý japonský dirigent Chuhei Iwasaki miluje klasiku i muzikály Hudebního divadla Karlín\tV hlavní roli Bohuslav Martinů – plzeňští filharmonikové hrají ve čtvrtek české autory →


text: "Tohoto vývoje se nám podařilo dosáhnout zejména díky výraznému zvýšení efektivity fungování celé firmy, jejíž významnou součástí byla také úspora výrobních nákladů," řekl ČTK mluvčí Vitany Milan Linka. Vitana se specializuje především na výrobu dehydratovaných a předpřipravených potravin a ochucovadel. Kromě polévek, omáček či koření vyrábí firma také další hotová a instatní jídla a přílohy. Významnou část portfolia Vitany tvoří moučníky a přípravky na pečení. Společnost loni vyvinula 62 nových výrobků. Celkové náklady na výzkum a vývoj se blížily deseti milionům korun. Letos plánuje Vitana uvést na trh 55 nových produktů. Firma má v Česku výrobní závody v Byšicích, v Roudnici nad Labem a Varnsdorfu. Marketingové a obchodní aktivity jsou řízeny z nedávno zrekonstruované budovy v pražských Stodůlkách. V současné době firma zaměstnává 792 pracovníků, stojí ve zprávě. Společnost od roku 1992 ovládá norský koncern Rieber & Son, do její modernizace dosud investoval více než tři miliardy korun. Rieber & Son má v současnosti přibližně 4000 zaměstnanců. Svou výrobní činnost provozuje v sedmi evropských zemích a v dalších šesti má obchodní zastoupení. Svou prodejní aktivitu soustředí na západní, střední a východní Evropu, Austrálii a USA. mjr jpt


text: Tak kdo tady koho miluje nebo nemiluje? Anebo: Jak moc se necháváme vést v životě rozumem? - Händelovo "Orlando" se zabývá problémy párů zamilovaných nebo se rozcházejících, které řeší neshody v lásce. Orlando šílí bolestí, kterou mu láska způsobila. Jeho milovaná Angelica ho zavrhla a rozhodla se pro Medora. Ten ale nejprve miloval Dorindu, která ale stále ještě miluje jeho. Z Angeličiny neopětované lásky Orlando doslova šílí žárlivostí a pronásleduje zamilovaný pár. Pouze kouzelník Zoroastro dokáže Orlandovi pomoc a osvobodit ho od jeho vnitřního boje. V závěru se nakonec přece jen láska snoubí s osvíceným rozumem. Georg Friedrich Händel se v roce 1733 inspiroval románem ve verších "Orlando Furioso" od Ludovica Ariosta. Román mu posloužil jako předloha nejen pro dílo "Orlando", ale i k mnoha dalším operám v průběhu jeho skladatelské kariéry. Převažující chaos citů v románě nabízí široké spektrum pro vášnivou barokní operu, plnou fantazie. Po hudebni stránce doslova přetéká hudební virtuozitou a překypuje láskou, touhou, vysněnými postavami, zmatkem, a pomíjivostí lásky. Bezplatné uvedení do děje díla 45 minut před začátkem představení. Opera seria o třech dějstvích od Georga Friedricha Händela. V italštině s německými titulky. Celkový čas 3 hod 10 minut Premiéra se koná dne 27.01.2013


text: Letiště je otevřeno 24 hodin denně. Přespávání tu ale komplikují sedačky s opěradly na ruce. Pokud se rozhodnete přespat, možná bude pohodlnější si vzít karimatu a spacák a raději spát na zemi.


Jak efektivně studovat poker - 1. díl | Poker-Arena.cz Jak efektivně studovat poker - 1. díl 18.09.2019 14:15 | Profil autora a články: Honza "Cinderella" Cvach Brečení o přestávkách nad handičkami vaše pokerové dovednosti příliš neposune. Podívejte se s Honzou "Cind3r3ellou" Cvachem na základní rady, jak přistupovat k efektivnímu studiu pokeru. Studium pokeru jako sportovní trénink Ať už považujete poker za sport nebo ne, pojďme si jej nyní připodobnit s nějakou běžnou sportovní aktivitou, ve které hrají klíčovou roli vaše dovednosti. Řekněme na úvod například golf. Pokud se někdy vydáte hrát golf, můžete snadno natrefit na mnoho chlapíků, kteří se pochlubí, že tento sport provozují při nejmenším dobrých 30 let. Jakmile však s nimi vstoupíte na posečený fairway pažit, rychle si uvědomíte, že jejich všeobecná znalost o golfu rozhodně neodpovídá dovednostnímu posunu. Můžou vás sice vyškolit ve všech typech rozdílných holí, které byste měli pro různou vzdálenost použít, ale v technice správného pitch odpalu vám už tak neporadí. Využijte skvělou nabídku a založte si účet na herně partypoker: dostanete 200 Kč ZDARMA! Jak je ale možné, že takoví ostřílení matadoři nejsou po tolika letech schopni prokázat řádnou dovednost ve své volnočasové aktivitě? Nejčastějším důvodem je lenost zainvestovat do vlastního zlepšení. Může to být najmutí trenéra, se kterým napřed strávíme dlouhé hodiny tréninkem techniky odpalů, než se teprve pustíme do hry na body. Pokerové zkušenosti se nerovnají pokerovým dovednostem V pokeru můžeme vidět podobné ostřílence. Všichni je přece známe a často si je dobře zapamatujeme. Obzvlášť tehdy, pokud se jedná o jednu z našich prvních návštěv živého pokeru. Pravidelně je slyšíme komentovat styl hráčů, včetně použití pokročilé pokerové terminologie. Příkladem může být: „Já se tady polarizuju proti jeho capnutý range.“ Vskutku jsou ale tito hráči opravdu tak kvalitní, jak z jejich výkladu vyznívá? Vzhledem k tomu, že při první návštěvě casina si většinou vybereme spíše levnější turnaj, můžeme předpokládat, že tito hráči ve skutečnosti nebudou až tak kvalitní, ačkoli poker hrají patnáct nebo dvacet let.Každý poker vnímáme jinak. Pro někoho se jedná o volnočasový oddech, jiný jej má za hlavní zdroj příjmu, další třeba vyhledává adrenalin a někdo se zkrátka jen baví hrou o peníze, ve které má chuť se zlepšovat. Co nás ale může motivovat k dovednostnímu posunu? Jako první můžeme zmínit skutečnost, že pokud chceme hrát poker, musíme disponovat finančními prostředky. Z dlouhodobého hlediska předčí dovednosti faktor štěstí. Abychom si tedy mohli poker užívat i nadále, budeme potřebovat peníze. Někteří sice neustálé prohry neřeší (...a mezi námi, díky, za takové hráče), nicméně někoho může tato skutečnost frustrovat a od pokeru ve výsledku odradit. Pokerové dovednosti – kategorie a posun Dost už ale motání se okolo horké kaše. Pojďme si napřed rozdělit náš dovednostní proces do několika kategorií. Pro ilustraci si představíme situaci, kdy chceme valuebetnout naši nuts handu na riveru: Identifikace – V první fázi se učíme, co je to vlastně nuts kombinace, a co nám přinese její ohodnocení sázkou pro value. Zde jsme ve hře novicové, a kromě základních pojmů a pravidel musíme umět rozpoznat sílu naší kombinace. Pochopení významu – Jestliže se chceme posunout na další metu, musíme si být vědomi, proč sázíme pro value daným sizingem. Může to být třetina potu nebo over bet. Máme širokou range a chceme si overbetem balancovat vysoké množství bluffů, nebo je soupeřova range už tak dost slabá, a pokusíme se z něj získat ještě něco malou sázkou? Na tyto otázky si zodpovíme díky zpětné analýzy naší hry. Aplikace – Když víme, jaké jsou důvody pro námi zvolený sizing sázky, musíme být schopni naší strategii použít v praxi do nejrůznějších soupeřů. Rozlišujeme přitom i další faktory, které mohou naše rozhodnutí ještě trochu změnit. Dynamika stolu a vzájemná historie s našimi soupeři nás povzbudí k mnohem vyššímu overbetu, nebo vzhledem k vysoké bluffovací frekvenci našeho soupeře usoudíme, že check-raise mimo pozici bude nejlepší zahrání. Ke každé z těchto kategorií se musíme dopracovat postupně. Podobně jako při studiu jazyka se nejdřív učíme, co jednotlivá slovíčka znamenají, dále zkoumáme jejich hlubší význam, a nakonec se je snažíme použít ve větách ve správných situacích. Aktivně využívejte pomoci zkušenějších hráčů Nyní si ukažme nějaký praktický příklad. Dejme tomu, že jsme prohráli podivnou partii o velký pot, který citelně ovlivnil výši našeho stacku. Naše reakce může být lecjaká: Začneme se vztekat u stolu a necháme tilt ovlivnit naši hru. Pro daný moment zadržíme své emoce, ovšem hned při prvním breaku si půjdeme vylít svůj hněv některému ze svých přátel a odříkat mu průběh handy. Můžeme ale přijmout prohru a detailně si poznamenat průběh celé partie, ke které se následně zpětně vrátíme s čistou hlavou. Poslední zmíněný případ je zcela ten nejefektivnější ve smyslu vašeho progresu. Pochopitelně každý máme chvilky, kdy máme nutkání si před přáteli „pobrečet,“ nicméně pokud si chceme z handy odnést něco do budoucna, musíme se jí věnovat s čistou hlavou a nikoli v afektu. Snad nejsnazší způsob je popsat partii na pokerovém fóru, kde vám zkušenější hráči mohou poradit. Dalším bodem, ke kterému se dostáváme, je struktura naší otázky. Na co se chceme zeptat? Konstruktivní otázky pro odpovědi ve větách Pokud položíme otázku, na kterou čekáme jednoslovnou odpověď typu: „Fold“ nebo „Call,“ můžeme sice uspokojit své svědomí, že druzí by sehráli partii podobně, nicméně k progresu nám tato odpověď v ničem nepomůže. Pro nás by bylo mnohem přínosnější, kdybychom položili konstruktivní dotaz typu: „S jakým spektrem kombinací chceme našeho soupeře dorovnávat?“ K tomu je zapotřebí přiložit co nejvíce relevantních informací, které jsme se o svém soupeři dozvěděli. Skutečnost, že soupeř usedl ke stolu a open-raisnul šestkrát ze sedmi případů ještě nenasvědčuje, že se jedná o agresivního hráče. Mnohem důležitější by byl poznatek, že tento soupeř ukázal třikrát v showdownu marginální startovní handu, se kterou do hry vstoupil z brzké pozice. Rozbory jednotlivých hand můžete provádět i se svými přáteli, nicméně je důležité, aby mezi vámi byl alespoň jeden, kdo z dlouhodobého hlediska prokazuje, že nad svými soupeři má dovednostní převahu. Pokračování článku najdete tady: Jak efektivně studovat poker - 2. díl 23.10.2019 06:28 - suchypes Obecná diskuze o MTT turnajích Re: All-in low pair set vs All-in higher pair set 23.10.2019 06:14 - Hoholas22 PokerStars Re: Výpadky Poker Stars 23.10.2019 05:23 - PanPATYS Obecná diskuze o cash game Re: Problém mít jakýkoliv +obrat 22.10.2019 22:38 - vonH PokerStars Re: Bubble rush turnaje 22.10.2019 11:40 - PetaMexiko Nákup, prodej a výměna procent v MTT Re: Ako predávať % na live turnaj? 21.10.2019 23:19 - RekreacniREG Blogy hráčů - MTT studijní skupina RekreacniREG - blog ambiciozního amatéra [MTT]


text: Ivo Rotkvić (1901–1983) byl chorvatský právník, spisovatel, překladatel a esperantista. Během svého života napsal knihu Ĉe L' Rando de Abismo a kratší literární útvary jako například eseje. Přeložil knihy Autuna vespero od M. Ogrizoviče a od Herzoga Pangea a Tragedio en Universo. Do širšího povědomí se zapsal překladem románu M. Jelušiče Cezaro. Odkazy Související články Esperantská literatura Esperantská literatura Chorvatští překladatelé Narození v roce 1901 Úmrtí v roce 1983 Muži Chorvatští právníci Překladatelé z chorvatštiny Překladatelé do esperanta Spisovatelé píšící esperantem


Světlana Zárubová často navštěvuje děcák - článek na Dáma.cz Světlana Zárubová často navštěvuje děcák 15. 5. 2008 | Autor: Korzo | Rubrika: Celebrity Světlana Zárubová (35) se stala tváří Primy. Je její úspěšnou moderátorkou a to má bohužel i odvrácené stránky. Sice se stále přetřásal její rozchod se sportovním redaktorem České televize Robertem Zárubou, ale o tom, že se Světlana také věnuje charitativní činnosti, téměř nikdo neví. "Už delší dobu spolupracuji s nadací Naše dítě, protože je důležité, aby existovaly organizace, kam se nešťastné a zneužívané děti mohou obrátit, svěřit se, kde najdou pomoc v krizové situaci," vysvětluje Světlana. "A já se také snažím jim občas pomoci. Mám k dětem v domovech vysloveně osobní vztah. Moje maminka je totiž ředitelkou jednoho takového dětského domova. Pravidelně za ní jezdím, takže ty děti a jejich problémy velmi dobře znám." Světlana má osmiletého syna Viktora. Publicita o jeho rodičích na něj také nemusí dobře působit a může mu způsobit stres, což si moderátorka uvědomuje. "Pro něj je zcela normální, když vidí maminku nebo tatínka na televizní obrazovce," říká, "to bere jako samozřejmost, nepokládá to za nic výjimečného. Ale vadí mu, když se za námi někde žene fotograf, aby ulovil snímek. To si zakrývá tvářičku a odmítá to." Světlana Zárubová se synem Viktorem Rozvod je už definitivní O Světlaně a Robertovi se psalo, že se rozešli a zase se dali dohromady. A opět rozešli a opět zase sešli. "Ale teď jsme rozvedeni definitivně. Každý máme jiného partnera," potvrzuje Světlana. "O péči dítěte jsme jasně domluveni. Všechno funguje."


text: Memories | Chidori ~ 22. října 2015 v 0:53 | SasuKe | Jednorázovky Fanfikce Stojí uprostřed ničeho, malá bílá místnost, uzavřená, přesto nekonečná. Místo kde je všechno a nic, místo se statisícem myšlenek a žádným závěrem. Uzavřen uvnitř vlastního nitra tu jednoduše existuje a sám se diví, že ještě vůbec může stát, dýchat, dívat se. Využívá toho a dívá se kolem sebe, do obřího bílého prázdna, kde nic nenajde. Nic...? Tentokrát tu ale něco je. Vlastně to tu bylo vždycky, ale skryté, hluboko uvnitř a on před tím neustále zavíral oči, upadal do temnoty a zoufalství, nesnažil se už dívat před sebe a zapomněl, že tu jje něco malého a krásného. Pociťuje chlad, únavu a bolest. Ví, že nemá moc času, ví že je to zřejmě naposled, co je tady, proč? Přišel sem něco najít. Ten známý vlezlý hlas, ten jenž ho pronásleduje celý život, ten jediný který se dostane až do jeho nitra. Mlčky se otočí na chlapce, kterého zná už od samého dětství, se kterým se setkával od jejich narození a jejichž cesty byly navždy spojeny, až do dnes. Tohle měla být chvíle, která jej osvobodí, rozdělí je, ale ne, zdá se, že jsou tu zase spolu, bok po boku, jeden vedle druhého. "Říkal jsem ti, nenechám tě jít samotného," podívá se na něj smutnýma očima, přesto na jeho tváři se rýsuje typický úsměv, zakrývající zoufalství. Sleduje ho tmavýma očima, nenávistným pohledem, zatíná zuby a má chuť na něj křičet přesně tak jako vždycky, ale on už jeho jedinou odpověď zná. "Protože jsi můj přítel." Proto jsou tu teď oba, společně na místě, kde vidí jeden do druhého. Neřekne nic, jen se na něj stále dívá. Díval se na něj tolik let a i když jeho a všechny opustil, ten kluk co tu před ním sedí v tureckém sedu a usmívá se, nezůstal ani na minutu pozadu. Vždycky se ho držel ze všech sil, bojoval, to všechno pro tenhle den? To všechno jen proto, aby tu společně zemřeli, aby nevyhrál ani jeden? O tom to přece vždycky bylo, byl to nekonečný souboj, který měl jeden z nich vyhrát. Bledého chlapce s uhrančivým pohledem se zmocňuje vztek. Nemohl se prostě vzdát a nechat ho, aby se pomstil? Nemohl být alespoň dost silný, aby ho zabil, když už se mu chtěl stavět? Mohl. I tuhle odpověď zná. Mohl udělat obojí, ale on si přesto vybral tu třetí možnost. "Do toho Sasuke." Chlad se pomalu stupňuje a přibývá k němu ještě něco horšího, je to to co vždycky potlačoval vztekem. Jeto jeho strach. "Řekl jsem ti přece, jestli máš někoho nenávidět tak mě, jestli chceš někomu ublížit, tak mě. Já to unesu. Rozumím ti." Rukou sjede po šedém triku do míst, kde cítí štiplavou bolest od zranění. "A přestaň už se tvářit, jako bys mohl rozumět..." Jiný tón, naprosto odlišný, vystřídá ten předchozí. Starší z chlapců teď vypadá odlišně. "Prohráli jsem, oba," konstatuje smířený s tím, že tohle je konec. "Možná, zřejmě jsem všechny zklamal, měl jsem tolik řečí, že se stanu Hokagem," podrbe se na hlavě a zasměje se, "ale věděli jsme to přece, že jestli budeme bojovat, oba umřeme." "Já nevěřím na nic jako osud," odsekne druhý. "Nejvíc mě ale mrzí, že jsem zklamal Sakuru-chan, jí jsem slíbil, že tě přivedu domů," pokračuje a nyní už nezakrývá bolest ve tváři. Černovlasý se na něj mlčky podívá a ještě než si ujasní, co by měl na tohle vlastně říct, on pokračuje. "Řekni Sasuke... nebylo nám spolu fajn? Nám třem...?" Neodpovídá, dál mlčí a ví, že to ani není třeba, protože zkutečnou odpověď od něj ani nikdo nečeká. Chlapec v oranžovočerném vstane, projde kolem něj a pak s tichostí pronese: "Podívej." Jakmile se ohlédne přes rameno, vidí to, mají to přímo před sebou, její tvář, úsměv, je to vzpomínka, vzpomínka na dobu, kdy byli děti, seděli v Ichiraku a jedli rámen s jejich senseiem. Úsměvy, bezstarostné a nadějné. Lesk očí, pohledy dětí, které neznají budoucnost. Hromada bezvýznamných slov, která nepotřebovali, aby si porozuměli. Dva chlapci, kteří spolu věčně soupeří a dívka, která o ně má vždycky strach. Je to kouzelná vzpomínka na jednoduchý šťastný moment. Není sama, je jich tu víc, najednou jsou jich desítky a jsou všude kolem, cítí je, pamatuje si. Zná je a přesto, jako by na ně dávno zapomněl, kde byly do teď? Tady uvnitř. Uprostřed schovaného, prázdného ničeho. Vzpomíná si, na jejich první misi, když přišel k vědomí, skláněla se nad ním a jediné co cítil byla bolest a kapky dopadající na jeho kůži. Pamatuje si moment, se probudil v lese, obklopený nepřáteli a napůl nebyl sám sebou, neovládal vlastní tělo a první co viděl, byla ona, klečela na zemi, plakala, zbitá, zubožená, zoufalá, se odmítala vzdát: "Nedovolím vám, přiblížit se k Sasukemu." Moment kdy odcházel z Konohy, navždy a ona tam stála a v slzách křičela že ho miluje, myslela to vážně. Byla právě tím člověkem, který mu v životě chyběl, který ho miloval, ale on to přes nenávist nebyl schopen vidět. "Dneska jí opouštíme oba, víš," řekne smutně jeho kamarád a pak pomalu odchází pryč. "My se ještě uvidíme Sasuke, tohle je tvoje chvíle." Nechá ho jít protože rozumí. Člověk musí ztratit rodinu, aby si uvědomil, že jí potřebuje. Musí opustit přátele, aby pochopil, že je měl. Musí se pomstít, aby poznal, že to nepomáhá. Musí zemřít, aby mu došlo, že chce žít. Lehne si na záda a nechá všechny ty vzpomínky, aby mu ukázali, že přece jen tu někde byly momenty, kdy byl šťastný a zůstane tak do chvíle, kdy už necítí nic víc, než ten chlad. Dívka v černém kimonu jde za západu slunce trávou, její kroky směřují ke dvěma hrobům. Hrobům chlapců, které ztratila. Nese květinu. Chladný vítr jí cuchá vlasy a z očí jí kanou slzy. Cítí teď hromadu věcí. Ztrátu, která je nenahraditelná, bolest, která je zbytečná, strach jenž jí bude doprovázet ještě dlouho. Klekne si k oběma hrobům vedle sebe a bílé květiny položí na jeden z nich. "Když zemřel Hokage, vždycky jsme všichni nosili na hrob bílé květiny, byl by z tebe skvělý Hokage Naruto," proud slané vody nejde zastavit. Chybí jí, její nejlepší kamarád který jí stál vždycky po boku, který byl schopný zemřít pro to, čemu věřil. Pak se otočí na druhý hrob, prsty přejede kamennou desku s nápisem "Uchiha Sasuke". "Nenesu ti květiny, nenesu ti vlastně nic, protože všechno co si v životě kdy chtěl, je pomsta a to je zřejmě něco, co ti já nikdy dát nemůžu. Jediné co ti dávám navždy, je moje srdce, protože zemřelo s tebou." Úsměv, pošetilý, přesto láskyplný, zoufalý a i tak stále úsměv, patřící tomu, kterého milovala, patřící jejich společným chvílím, na které nikdy nezapomene. Úsměv který se stal tím jediným, co zbylo z jejich vzpomínek, protože už s ním nikdy nepromluví, už nikdy nedostane šanci ho obejmout. 1 Aki | E-mail | Web | 26. října 2015 v 21:59 | Reagovat Uf nádhera , mega famózne napísané , ale po toľkých smutných príbehom sa dúfam už čoskoro dočkám aj niečoho aspoň o niečo veselšieho , alebo žeby yaoi? Nemusíš sa báť to , že som tu nejakú dobu nebola ešte neznamená , že som na teba zabudla. 2 SasuKe | Web | 27. října 2015 v 15:41 | Reagovat [1]: Aki děkuju za komentáře. ^^ Neboj, vím, že bys nezapomněla, chápu, že né každý má pořád čas, jsem rád, že se ti to líbí, měl jsem teď náladu psát smutnější příběhy, ale brzo zase zkusím přidat nějaký díl k sériovkám, jak čas dovolí. ^^ 3 Zoe | Web | 21. listopadu 2015 v 20:53 | Reagovat Moc pěkná povídka! :) ale hrozně smutná :( Bohužel, někdy si člověk uvedomí co máš až když to ztrací. takový je život. Dokut mame vše co chceme, nevenujeme tomu pozornost, ale jak nam to někdo bere, i hned se snažíme o to bojvat. Častokrát je ale už pozdě.


text: Pohyb nebo také lokomoce je označení, které se používá tehdy, mění-li hmotné objekty svoji vzájemnou polohu, tvar, velikost, tepelné, elektrické nebo magnetické vlastnosti, skupenství, chemické složení, biologické vlastnosti apod. Různé druhy pohybu jsou studovány v různých vědních oborech. Pohyb je základním projevem existence hmoty. Pokud není uvedeno jinak, je obvykle pod pojmem pohyb chápán určitý druh mechanického pohybu. Ve vědě může pohyb označovat: Fyzikální pohyb zahrnuje všechny děje, při nichž dochází k fyzikální změně hmoty. Mezi jeho nejdůležitější části patří: mechanický pohyb – změna polohy tělesa vzhledem k ostatním tělesům. molekulový pohyb Brownův pohyb tepelný pohyb elektrický pohyb (elektrický proud) chemický pohyb zahrnující chemické procesy pohyb v centrálním gravitačním poli relativita pohybu princip nezávislosti pohybů integrál pohybu vlastní pohyb biologický pohyb zahrnující změny živé hmoty lokomoce člověka (schopnost pohybu v prostoru pomocí svalové činnosti) lokomoce živočichů oční pohyb rychlé pohyby očí pohyb potravy pohyb litosferických desek svahový pohyb společenský pohyb zahrnující společenské změny V přeneseném smyslu bývá tento pojem používán pro: označení jakékoliv změny v čase hnutí (například politická, Občanské hnutí, Husitské hnutí, hnutí Brontosaurus apod.) pohyb cen cvičení, sport pohybová hvězdokupa pohybová neostrost ve fotografii film a hudba Doba ledová 4: Země v pohybu – animovaný film Pohyby – album české hudební skupiny Lucie Související články dyspraxie motorika člověka Externí odkazy