text: Idea plenérových výstav sochárskych diel – trojrozmerných objektov pod holým nebom, v piešťanskom kúpeľnom parku – sa zrodila už v roku 1961. Zaslúžilý umelec Alexander Trizuljak usporiadal prvú výstavu sôch v plenéri, čo viedlo k myšlienke každoročne organizovať takéto výstavy. Od roku 1967 sa stal Kúpeľný ostrov (ale v niektorých rokoch aj mestský park) miestom, kde sa konali podujatia známe pod názvom Socha piešťanských parkov. Do roku 1986 výstavy poriadalo Mesto Piešťany a Mestské kultúrne stredisko mesta Piešťany. Organizátori v počiatkoch tohto podujatia uvažovali so zakúpením a inštalovaním 2 – 3 plastík v každom roku s tým, aby postupne vytvorili galériu sôch v prírode. Tento zámer sa realizoval len vo veľmi redukovanej podobe. Pôvodne exteriérovú prehliadku organizátori v rokoch 1972 až 1978 rozšírili aj na interiérové prehliadky komorného sochárstva v Zimnej záhrade kúpeľného hotela Balnea Palace a od roku 1980 v Spoločenskom centre Slovenských liečebných kúpeľov Piešťany. V roku 1986 bola výstava delimitovaná do Balneologického múzea v Piešťanoch a bol vypracovaný nový štatút výstavy. Tieto zmeny sa uskutočnili za podpory a spolupráce so Slovenským fondom výtvarných umení a Zväzom slovenských výtvarných umelcov a za podpory odboru kultúry Západoslovenského krajského národného výboru. Štatút výstavy z roku 1986 bol novelizovaný, resp. 1. januára 1991 bol vydaný nový štatút výstavy, pričom starý štatút z roku 1986 týmto stratil svoju platnosť (kópiu tohto štatútu prikladáme). Na realizácii výstavy Socha piešťanských parkov sa vždy podieľalo Mesto Piešťany a ďalší spoluorganizátori. Spomeňme to na niekoľkých konkrétnych prípadoch. Napríklad v roku 1989 sa konal 22. ročník výstavy Socha piešťanských parkov. Výstavu usporiadali: Západoslovenský krajský národný výbor v Bratislave, Mestský národný výbor v Piešťanoch, Zväz slovenských výtvarných umelcov v Bratislave, Slovenský fond výtvarných umení v Bratislave, Československé štátne kúpele v Piešťanoch a Balneologické múzeum v Piešťanoch. Realizátorom výstavy bolo Balneologické múzeum v Piešťanoch, ktoré vydalo aj katalóg (prikladáme ako prílohu) a výstavu pripravoval organizačný výbor, ktorý sa vtedy nazýval organizačný komitét. Komisármi výstavy boli: Klára Kubíčková a Ladislav Hrnčírik (vtedajší riaditeľ Balneologického múzea v Piešťanoch). V roku 1990 sa konal 23. ročník výstavy Socha piešťanských parkov. Výstavu usporiadali: Západoslovenský krajský národný výbor v Bratislave, Slovenský fond výtvarných umení v Bratislave, Česko-slovenské štátne kúpele Piešťany a Balneologické múzeum v Piešťanoch. Komisárom výstavy v exteriéri bola pani Klára Kubíčková. Súbežne sa v Spoločenskom centre Slovenských liečebných kúpeľov Piešťany na Kúpeľnom ostrove konala interiérová výstava keramiky Vladimíra Oravca „Asociácie“, ktorej komisárom bol Ladislav Hrnčírik, vtedajší riaditeľ Balneologického múzea v Piešťanoch. Katalóg k výstave, v ktorom však bola zachytená len exteriérová časť výstavy vydalo Balneologické múzeum v Piešťanoch. V roku 1991 sa konala len malá interiérová výstava s názvom „Štefan Tóth, socha/kresba“. Výstava bola vyinštalovaná v Spoločenskom centre Slovenských liečebných kúpeľov Piešťany a k výstave bol vydaný menší katalóg, ktorý vydalo Balneologické múzeum v Piešťanoch. 24. ročník výstavy Socha piešťanských parkov, ktorá mala názov „Priestor ́93“ / plastika . skulptúra . objekt . prostredie sa konal v roku 1993. Hlavným usporiadateľom a realizátorom výstavy bolo Balneologické múzeum v Piešťanoch a spoluusporiadateľmi boli: Ministerstvo kultúry SR, Mestský úrad Piešťany, Slovenské liečebné kúpele Piešťany, Slovenská výtvarná únia a Slovenský fond výtvarných umení. K výstave bol vydaný reprezentačný katalóg s názvom Priestor ́93, ktorý vydalo Balneologické múzeum v Piešťanoch. Komisárom výstavy bol Lubor Kára a výstavu pripravoval organizačný komitét, v ktorom boli zástupcovia všetkých organizátorov a spoluusporiadateľov. Od roku 1993 až do roku 2005 sa ďalšia výstava neuskutočnila. Bolo to najmä z týchto dôvodov: – organizačné zmeny týkajúce sa Balneologického múzea (časté zmeny zriaďovateľa v rokoch 1993 až 2002), – finančné problémy, otázky financovania výstavy spojené s nárastom cien, – nevyjasnenosť možnosti získať podporu mesta i kúpeľov . V roku 2005 sa uskutočnil 25. ročník výstavy, ktorý bol v znamení retrospektívnej výstavy ostatných ročníkov. Podujatie sa konalo pod záštitou Ministerstva kultúry SR a projekt vznikol s pomocou finančnej podpory PHARE. Odborným garantom bola Slovenská národná galéria a kurátorkami boli Katarína Bajcurová a Alexandra Kusá. 26. ročník Sochy piešťanských parkov v roku 2008 zorganizovalo - s odstupom mnohých rokov - znova Mestské kultúrne stredisko mesta Piešťany. S nižšími finančnými prostriedkami sa uskutočnila trojmesačná prezentácia výtvarných diel pred Kultúrno-spoločenským centrom Fontána a interiérová časť výstavy bola v galérii Fontána. V spolupráci s Balneologickým múzeom Piešťany bola prezentovaná výstava plagátov z ostatných ročníkov a vo foyeri bola výstava celej histórie Sochy piešťanských parkov. Zaujímavosťou 26. ročníka bola prezentácia sochy Alexandra Archipenka, amerického autora ukrajinského pôvodu. Evid. číslo rozhodnutia obce o zápise: 75/2009 /Schválené dňa 12.2.2009 uzn. MsZ č. 4/2009/ Piešťanský hudobný festival je najstaršou kultúrnou akciou, zameraný na klasickú hudbu, založený v roku 1955. Piešťanské organové dni od 1999. Ochranná kombinovaná známka Piešťanského festivalu – „PF“ bola zapísaná Úradom priemyselného vlastníctva SR pre Mesto Piešťany 22.6.1999 pod č. 186 132. Farebnosť známky: čiernobiela. Známka určená pre organizovanie kultúrno-spoločenských podujatí, najmä hudobných slávností a festivalov. Evid. číslo rozhodnutia obce o zápise: 76/2009 /Schválené dňa 12.2.2009 uzn. MsZ č. 4/2009/ Ako symbol bol barlolámač prijatý za mestský znak 21.októbra 1945, pri príležitosti inštalácie obce Piešťany na mesto. Dnešný symbol mesta, barlolámač, bol pôvodne znakom kúpeľov. Podnet na jeho vytvorenie dal Ľudovít Winter, ktorý si želal jednoduchý symbol uzdravenia vypovedajúci o sile termálnych prameňov. V roku 1894 sa Winter stretol v budapeštianskej Riegelovej tlačiarni s kresličom nemeckého pôvodu Arthurom Heyerom, ktorého poveril takýto symbol vytvoriť. Heyer mu o pár dní predložil skicu muža lámajúceho barlu. Tento znak si Winter okamžite nechal patentovať, avšak aj napriek tomu sa stal podnetom 40-tich súdnych sporov. Ochranná obrazová známka so symbolom barlolámača bola zapísaná Úradom priemyselného vlastníctva SR pre Mesto Piešťany 15.4.2002 pod č. 198 955. Farebnosť známky: modrá biela, žltá. „Uzdravujúce piešťanské kúpele“ - slová, ktoré uvádzali v XVII. Storočí, v r. 1642, publikovaný súbor básní Adama Trajana Benešovského. Nápis je uvedený tiež na priečelí piešťanského Kolonádového mosta. Evid. číslo rozhodnutia obce o zápise: 78/2009 /Schválené dňa 12.2.2009 uzn. MsZ č. 4/2009/ Zoborská listina, datovaná rokom 1113, obsahuje majetkový súpis zoborskeho opátstva. Je v nej zachytená prvá písomná zmienka o obci Piešťany – Pescan. Vzhľadom k tomu, že v listine je uvedených vyše 150 dedín a rôznych orientačných bodov v ich chotároch, je neobyčajne cenným miestopisom celého západného Slovenska na začiatku 12. storočia. Svedčí tiež o organizácii cirkevného života benediktínskymi mníchmi. Benediktínsky kláštor sv. Hypolita na úpätí Zobora bol najstarším na Slovensku a zanikol ešte za panovania kráľa Mateja Korvína. Medzi menami osôb a názvami obcí uvedenými v listinách je najviac slovenských, potom nemeckých a latinizovaných. Svedčí to o tom, že Nitriansko ešte i v 12. storočí, dávno po rozpade Svätoplukovej ríše, bolo významným centrom slovenskej etnogenézy a svedčí tiež o postupnom začleňovaní neslovanských etník do slovanského prostredia a ním vytvorených správnych a nábožensko-kultúrnych štruktúr. V listinách niet ani jediného maďarského mena, čo dosvedčuje, že Nitra ako bývalé ústredné vladárske stredisko, si ešte aj v 12. a pravdepodobne i v polovici 13. storočia zachovala slovanský charakter. Zoborské listiny sa zachovali v origináli (prvá je dosť poškodená, druhá pomerne zachovalá na pergamene) a sú v depozite Biskupského úradu v Nitre. Zoborské listiny sú dva najstaršie zachované listinné originály z územia Slovenska. Vznikli v rokoch 1111 a 1113 z poverenia kráľa Kolomana v benediktínskom kláštore pri Nitre. Týkali sa majetkových záležitostí zoborského konventu a pre mnohé obce uvedené v listinách znamenajú prvú písomnú zmienku. Prvá listina (vydaná pred 1. septembrom 1111) sa týka sporu o vyberanie mýta a desiatkov medzi zoborským kláštorom sv. Hypolita a kráľovskými vyberačmi mýta. V tomto dokumente kráľ Koloman potvrdzuje právo zoborského opátstva na majetky poddaných na západnom a strednom Slovensku. Tieto majetky dostali zoborskí benediktíni od kráľa Štefa-na I. Listinu napísal pravdepodobne člen kapituly gramatik Willermus, ktorý tu i vyučoval písanie, čo dokazuje, že na Zobore bola už aj v tých časoch škola. Zrejme nadviazala na veľkomoravské učilište, ktoré po Metodovom odchode riadil biskup Wiching. Druhá listina, datovaná rokom 1113, obsahuje majetkový súpis zoborskeho opátstva. Vzhľadom k tomu, že v listine je uvedených vyše 150 dedín a rôznych orientačných bodoch v ich chotároch, je neobyčajne cenným miestopisom celého západného Slovenska na začiatku 12. storočia. Svedčí tiež o organizácii cirkevného života benediktínskymi mníchmi. Benediktínsky kláštor sv. Hypolita na úpätí Zobora bol najstarším na Slovensku a zanikol ešte za panovania kráľa Mateja Korvína. Medzi menami osôb a názvami obcí uvedenými v listinách je najviac slovenských, potom nemeckých a latinizovaných. Svedčí to o tom, že Nitriansko ešte i v 12. storočí, dávno po rozpade Svätoplukovej ríše, bolo významným centrom slovenskej etnogenézy a svedčí tiež o postupnom začleňovaní neslovanských etník do slovanského prostredia a ním vytvorených správnych a nábožensko-kultúrnych štruktúr. V listinách niet ani jediného maďarského mena, čo dosvedčuje, že Nitra ako bývalé ústredné vladárske stredisko, si ešte aj v 12. a pravdepodobne i v polovici 13. storočia zachovala slovanský charakter. Podľa názorov historikov boli obe Zoborské listiny napísané skriptormi benediktínskeho opátstva na Zobore alebo v nitrianskej kapitule. Paleografický rozbor nasvedčuje tomu, že listiny písali mnísi z francúzsko-nemeckého rozhrania. Vplyv francúzskeho a nemeckého pravopisu spôsobuje časté komolenie slovenských názvov obcí, riek, vrchov a iných zemepisných lokalít. Evid. číslo rozhodnutia obce o zápise: 79/2009 /Schválené dňa 12.2.2009 uzn. MsZ č. 4/2009/


Kreslené pre deti 3 roky a najlepší soviet > Vývoj Najlepšie karikatúry pre deti 3 roky Od 3 rokov sa deti začínajú aktívne zaujímať o animované filmy. Rodičia by si zároveň mali vyzdvihnúť svoje karikatúry, ktoré nebudú mať nepriaznivý vplyv na malé dieťa. Kompetentný prístup vám pomôže vybrať vhodnú možnosť, ktorá bude rozvíjať a rozširovať vaše obzory. Kreslené pre deti 2, 3, 4 roky Vo veku 2 rokov sa dieťa snaží lepšie porozumieť a cítiť svet. Na tento účel boli vytvorené inštruktívne karikatúry. Obzvlášť populárne sú cyklické série. Ak vyberiete vyvíjajúci sa film pre vašu omrvinky, mali by ste venovať pozornosť niekoľkým bodom: Čas jedného sprisahania - dieťa je stále príliš malé na to, aby asimilovalo dlhé príbehy. Potrebuje len 5 minút, zvyšok času bude rozptyľovaný. Preto sa uistite, že jedna séria nebola dlhšia ako 6-7 minút, lepšia ako viac. Počas tejto doby sa udalosti dynamicky vyvíjajú, čo prispieva k lepšej absorpcii. Dej - nezabudnite sa pozerať na karikatúru sami pred zapnutím na vaše dieťa. Mal by pozostávať z hlavných častí: úvod, úvod, vyvrcholenie a vývoj pozemku. V každej sérii je prítomný na konci poučný záver. Hrdinovia sú vždy svetlí a zrozumiteľní. Ako prvé karikatúry si vyberiete postavy, ktoré sú vám a dieťaťu jasné. Vzdať roboty alebo cudzincov. Musia to byť slávne postavy pre dieťa. Napríklad mačka, zajac alebo dievča. Dieťa chce preskúmať svet, takže hlavný dôraz na takéto karikatúry. Nechajte sa s ich pomocou naučiť nové krajiny, planéty a svety. Napríklad, čo je studené a teplé, a tak môžete vysvetliť a ukázať. Ale aby sme povedali viac o vesmíre farebnejšie ako karikatúra, rodičia neuspejú. Vzdelávacie karikatúry pre deti Špeciálna popularita získala detské série. Majú hlavných a pomocných hrdinov. Takéto karikatúry si deti pamätajú a páčia sa im. Hrdinovia si postupne zvyknú na drobky, pretože ich považujú za svojich priateľov. Preto buďte opatrní pri výbere karikatúr. Dasha-traveler kreslené série Jeden z najobľúbenejších televíznych relácií, ktorý si zaslúži zaslúženú lásku po celom svete. Táto séria je preložená do mnohých jazykov. Rodičia, ktorí chcú rozvíjať jazykové zručnosti vo svojom čate zahŕňajú od raného detstva seriály v angličtine a nemčine. V deji v sérii je dievča Dasha. Veľa cestuje a rieši hádanky. Scenáristi chcú v dieťati rozvíjať túžbu ísť nad rámec bežných. Dievča Dasha je vždy konzultovaná s publikom. Takto postupne každé dieťa uvedie do filmu. Už ten malý si myslí, že cestuje s Dashou, keď čaká na odpoveď od neho a provokuje ho, aby hovoril. Animovaná séria je vždy maľovaná vo svetlých a stredne svetlých farbách. To znamená, že nervový systém zostáva v poriadku, pretože neexistujú žiadne desivé prvky. Jedná sa o animovaný film, ktorý rozpráva o Burenke Dashovej a jej synovi teľa Borovi. Mama v každom smere sa snaží zabaviť svojho syna vymýšľaním piesní a básní pre neho. Dej ukazuje, čo robí veselá rodina. Každý deň majú rôzne dobrodružstvá a príbehy. Vo forme hry bude každé dieťa schopné pochopiť, aké dôležité je dodržiavať pravidlá hygieny, udržiavať priateľské vzťahy a navštevovať materskú školu. V jednoduchom, prístupnom jazyku, krásnom obraze, zaujímavých piesňach, scenáristi zobrazujú veci potrebné pre život, ktoré každé dieťa nechce robiť. Po sledovaní niekoľkých epizód môže dieťa zmeniť svoj názor a začať konať veľmi zvláštnym spôsobom, opakujúc všetko, čo hovorí Burenka Dasha. Starý sovietsky animovaný film, ktorý si moderné deti tiež užívajú. Vydavateľ Screen sa rozhodol rozdeliť jeden príbeh do 4 sérií. Do dnešného dňa sú tu 4 série zaujímavého filmu. Skutočný akčný film s naháňačkou a vzrušujúcim koncom sa vyvíja pred očami dieťaťa. Existujú pozitívne aj negatívne znaky. Každý začína vcítiť Puntika, hlavného hrdinu karikatúry rovnakého mena. Funtik uniká pred svojou milenkou, čo ho núti prilákať peniaze. On ide na cestu, kde sa stretne s dobrými priateľmi. Lekcia teta sovy Teta sova je skutočná vzdelávacia činnosť. Vyniká medzi ostatnými postavami. Sova je zaujímavý rozprávač, ktorý hravo učí. S ním sa môžete naučiť písmená, čísla, skóre, učiť sa geografiu a navštíviť ďalšie krajiny. Malé mačiatka, ktoré vyzerajú ako skutočné deti, pomáhajú tete sova študovať. Milujú blázon a hrajú, ale zároveň sú ochotní robiť úlohy tety tety. Hlavnými postavami seriálu sú autá. V meste dizajnérov žijú 4 priatelia, s ktorými sa každý deň konajú zábavné príbehy a dobrodružstvá. Hrdinovia majú nielen mentálne schopnosti, ale aj magické sily, ktoré im umožňujú premeniť sa na mnoho rôznych stvorení. Pri sledovaní seriálu môžete pochopiť, že je skutočne dôležité byť inteligentný, aby ste mohli robiť informované a správne rozhodnutia a zároveň zachraňovať priateľov. Inštruktívna karikatúra, ktorá rozpráva príbeh lietadla Vika. Vyrastal v malom meste, kde ho učili lietať. Potom lietadlo ide na veľké letisko v inom meste, odkiaľ bude lietať denne. Vicki má príliš málo skúseností, ale nie všetci starší mu chcú pomôcť. Toto je príbeh o tom, ako sa malé lietadlo, ktoré prekonáva ťažkosti, snaží splniť svoj sen. Časom sa starí kamaráti na Vikaho talentu obracajú a snažia sa mu v mnohých smeroch pomôcť. Kedysi tam bola princezná Tento príbeh je moderné dieťa. Mama, otec a dcéra vykonávajú úlohu kráľovnej a kráľov, žijúcich v modernom svete. Iba malá koruna na hlave ich odlišuje od všetkých. Dievčatá princeznej nechcú nič robiť, odmietajúc naplniť želania svojich rodičov. Ale dôsledky sú poučné. Dievča nechce spať a potom rozpráva nielen o výhodách spánku, ale aj o tom, čo sa stane s nezbednou princeznou. Výsledkom je, že každé dieťa chápe dôležitosť určitých činností v jeho živote. Toto je obľúbená animovaná séria s počítačovou grafikou, určená hlavne pre chlapcov. Krásne krajiny, vzrušujúce príbehy a zaujímavé postavy. Keď príde večer, vlaky vystúpia z koľajnice a premenia sa na roboty. Ich poslaním je večný boj so zlom. Výrazne ukazuje film pozitívne aj negatívne postavy, ktoré jasne rozlišujú medzi dvoma ťažkými životnými momentmi. Vďaka jednoduchým príkladom a zrozumiteľným situáciám každé dieťa pochopí hodnoty priateľstva, priateľstva, slov a sebavedomia. Populárny britský film, ktorý rozpráva život mrakov. Hrajú úlohu malých detí, ktoré milujú cestovať, behať a skákať. Mraky sú priatelia s elfmi a cestujú do rôznych krajín. V každej sérii spadajú Mraky do všetkých príbehov, ktoré majú nevyhnutne poučný koniec. Na pozemkoch im deti pomáhajú elfovia, s ktorými sú takí priatelia. Všetko o Rosie Rosie dievča je príkladom pre mnoho dievčat. Je otvorená, priateľská, srdečná a priateľská. Žije v dome na zelenom kopci. Jej priateľ Rabbit žije s ňou. Rosie je varovný príbeh, ktorý sa zameriava na jej prostredie a komunikáciu s ním. Vďaka tejto sérii sa deti naučia, ako komunikovať s priateľmi a kamarátmi. Drobky pochopia, aká je cena skutočného priateľstva a ponorí sa do fascinujúceho sveta cestovania Rosie a jej priateľky, králika. Kreslené pre deti od 2 do 4 rokov Pre dieťa vo veku 2 rokov je oveľa ťažšie sledovať karikaturu v plnej dĺžke. Zamerajte sa na čas. Nie náhodou v slávnom sovietskom programe "Dobrú noc" dlhé karikatúry boli rozdelené do niekoľkých častí. 10-15 minút je dosť času na vývoj jedného pozemku. Viac detí sa nebude zameriavať. Okrem toho, účinnosť takéhoto filmu je jednoducho nie. Veľmi skoro dieťa bude sledovať také karikatúry ako Spiderman, Hulk alebo Terminator. Pozemky vytvorené komiksmi, najmenej rozvinuté v detských pozitívnych kvalitách. V prvom rade by ste mali venovať pozornosť sovietskym karikatúram, ktoré vychovali viac ako jednu generáciu ľudí. Disney filmy sú tiež veľmi populárne. Sú nielen farebné, ale aj poučné. Full-length karikatúry môžu byť zobrazené na YouTube v reálnom čase. Bolo to tam, kde sa zhromaždila ich najväčšia zbierka. Často a Marvel strieľa farebné karikatúry. V nich sa dieťa môže naučiť základné bezpečnostné normy vrátane požiaru. Rodičia, ktorí starostlivo vyberajú karikatúry pre deti vo veku 3 rokov, nebudú mať následne problémy s vývojom alebo výchovou ich omrvinky. Správne a správne položené základy vo vzdelávaní, v budúcnosti prinesie v detstve len pozitívne aspekty v podobe laskavosti, poctivosti, pravdivosti, spoľahlivosti. Inštruktívne animované filmy môžu pomôcť pri vývoji čísel, písmen, účtov. Okrem toho, mnoho televíznych relácií rozvíjať duševné a tvorivé aktivity. S ich pomocou sa dieťa naučí, ako ľahko vykonávať rebusy, naučiť sa komunikovať v spoločnosti a chápať, ako budovať dialóg. ← Detské hry pre vývoj reči Musím učiť dieťa, aby sa plazilo → Indikácie epidurálnej anestézie počas pôrodu Dôsledky indukcie práce Prevencia a liečba cystitídy u detí Moderné pomôcky na pomoc moderným matkám Dvadsiateho siedmeho týždňa tehotenstva Čo robiť s prechádzkami, ak je dieťa choré? Časť 2 Aké testy musíte absolvovať pri plánovaní tehotenstva Ako identifikovať dieťa ľavák alebo pravák? Chlamydia u detí: spôsoby infekcie, typy, príčiny, príznaky, liečba


source: fineweb

text: Základná škola, Školská 2, Holíč Školská 2, 908 51 Holíč +421 34 668 2630 +421 34 668 2236 Piatok 1. 8. 2014 práve beží čas do zvonenia Narodeniny a meniny Počet návštev: 331625 Vitajte na stránkach našej školy Novinky Rozlúčka deviatakov V stredu 25. júna sa naši deviataci ráno zobudili s myšlienkou „dnes sa poslednýkrát posadím do svojej lavice...“ Zrazu nastal ten významný deň, keď sa prišli rozlúčiť so školou, do ktorej deň čo deň deväť rokov smerovali ich kroky. Áno, niečo sa končí a niečo začína. A aj napriek tomu, že to možno niektorí z nich nechceli priznať, pocítili štipku nostalgie. Veď predsa nie je ľahké opustiť to, čo ich toľké roky sprevádzalo. Rozlúčiť sa posledným pohľadom so svojou triedou, školskými chodbami, povedať pár slov na rozlúčku svojim spolužiakom, kamarátom, učiteľom. A tak i my sa s nimi lúčime, držíme im palce a veríme v ich schopnosti. Ocenenie a poďakovanie žiakom za vzornú reprezentáciu školy Blíži sa koniec školského roka 2013 / 2014 a s ním aj všetky prírodovedné, výchovné, výtvarné a športové súťaže. Na základe ich výsledkov už tradične vedenie školy oceňuje najúspešnejších a najaktívnejších žiakov, pre ktorých sú pripravené pekné vecné odmeny. Aj tento školský rok hodnotíme z hľadiska zapojenia a úspešnosti žiakov v jednotlivých školských súťažiach veľmi kladne, a preto aj bolo vybraných na ocenenie až 34 najlepších žiakov. Dňa 24. 6. 2014 riaditeľ školy Roman Švec, prijal všetkých vybraných žiakov, aby im zaželal veľa zdravia, šťastia, spokojnosti, školských aj športových úspechov v budúcom školskom roku a príjemné prežitie slnečných letných prázdnin. Ocenenie a poďakovanie za vzornú reprezentáciu a propagáciu školy patrí nasledovným žiakom: Viliam Vávra, Rastislav Ronceac, David Bartal, Tomáš Paták, Dominika Štefanovičová, Samuel Kosír, Sebastián Kosír, Ján Stehlík, Ondrej Skala, Alexandra Křížová, Natália Reháková, Juraj Rajnoha, Patrícia Konečná, Tomáš Langer, Jakub Kučera, Danka Jakúbková, Richard Rúsek, Oliver Šefčík, Juraj Kříž, Sabrína Vašeková, Nina Pekarová, Mária Sušienková, Nicol Lasáková, Adam Jonáštik, Michal Čas, Matúš Kuchta, Adriana Vrobelová, Natália Skálová, Marcel Šebesta, Klára Caletková, Katarína Flamíková, Katarína Ondrejková, Barbora Kollárová a Viktória Kissová. Striebro pre Viliama Vávru – KALOKAGATIA 2014 Dňa 20. júna 2014 sa uskutočnila v Trnave športová olympiáda Kalokagatia 2014, ktorá bola súčasťou Majstrovstiev Slovenska v atletike žiakov ZŠ. Veľmi úspešne nás tu reprezentoval žiak 8. A triedy Viliam Vávra, ktorý v behu na 1000 m obsadil časom 2: 45,64 min. nádherné 2. miesto. Viliamovi blahoželáme a ďakujeme za vzornú reprezentáciu školy i mesta Holíč. Viliama na súťaž pripravoval Mgr. Dušan Chanečka.


Váš svet elektroniky... - Relé 4031-48V DC 20A 3500R 40.31.9.048.0000 - Súčiastky za najnižšie ceny! | svetsuciastok.sk Domov / Podľa výrobcu / Finder Tovar 50 / 91 Relé 4031-48V DC 20A 3500R 40.31.9.048.0000 Relé 4031-48V DC 20A 3500R 40.31.9.048.0000Typ relé: elektromagnetické Tovar 50 / 91


To, čo robia, je ako dať si prvú hodinu lyžovania na Evereste | Pure Nuts Žena, vedľa ktorej som zastal na skialpovej stope, sa zachichotala a povedala niečo po španielsky, ale kvôli mojej obmedzenej slovnej zásobe a prudkému nádychu som rozumel len veľmi málo. O pár krokov vyššie stál barman z minulej noci, dlhovlasý chlapík s hustými fúzmi, ktorý mi ponúkol pomoc v jeho angličtine s prízvukom. „Povedala, že si s najrýchlejším tímom v Chalténe.“ Zastavil som sa, oprel o palice, zasmial sa, nadýchol, premýšľal nad španielskou odpoveďou a sledoval som, ako sa postavy predo mnou zmenšujú. Keby som čakal dlhšie, nevedel by som, ku ktorému tímu vlastne patrím. Stihol som pokrčiť plecami, úsmev a rýchle „Sí“. Moji najnovší priatelia nám prerazili cestu. Urobili stopu pre mnohých, a ešte pri tom aj všetkých predbehli. Možno keby som počas tej jazdy autom vypil viac maté... Myšlienky sa mi vytratili a upadol som do známej rutiny – šmýkania, cvakania a kĺzania. Tiene azúrových ľadovcových nánosov ponúkli mojim potom zaliatym očiam úľavu od oslepujúceho bieleho odrazu južného slnka. Ľadovec sa tiahol nad nami a svah sa zaostroval do tvaru, ktorý pripomínal žraločiu plutvu. Myslel som na všetky tie čiastočne ponorené žraloky pod povrchom a na ryhy, ktoré by zle načasovaná hlboká zákruta mohla zanechať. Prečo som si len ja do tohto vetrom ošľahaného konca sveta priniesol karbónové lyže? Zameral som sa na to, aby som sa priblížil do konverzačnej vzdialenosti s mojimi partnermi. Potreboval som držať krok s najrýchlejším tímom v Chalténe. Aby ste porozumeli lyžiarskej komunite, musíte sa pozrieť na to, ako tí najlepší komunikujú s nováčikmi. Medzi dlhými pochodmi pred úsvitom, medzi rozhodovaním sa o stope a počas všetkých tých prestávok vďaka nestálemu patagónskemu počasiu, medzi prestávkami vyplnenými jedením empanád, som mal veľa času premýšľať o tom, čo som dúfal, že nájdem na konci sveta. Hľadal som miestny príbeh – príbeh nefalšovaný neohrozenými profesionálnymi miláčikmi z odvetvia, firemnými sponzormi a klišé príbehmi o hromade lyžiarskych drvičov skákajúcich z helikoptér, ktorí sa nadchli duchom zimy. Ale to, čo som našiel, nebol príbeh, v ktorom išlo o akési hnutie: skôr skupinu miestnych obyvateľov – tridsiatich, viac-menej, ktorí napriek všetkým očakávaniam vytvorili lokálnu komunitu šialených lyžiarov, amatérskych nadšencov, a na moje prekvapenie – našiel som tu veľa ľudí, ktorí sa začali učiť lyžovať v jednom z najnehostinnejších prostredí na planéte. Tvrdiť, že existuje dôvod, prečo nie je lyžovanie v El Chaltén populárne, by bolo hrubým podhodnotením – je ich najmenej tucet. Búrlivé, nepredvídateľné počasie pravidelne pustoší vysokohorské prostredie. Klimatická zmena spôsobila ústup snehovej hranice a riedke subalpínske lesy redukujú lyžovanie po snehovej fujavici len na márnu túžbu. Prístup k vlekom je vzdialený hodiny akýmkoľvek smerom a oveľa ďalej, ak hľadáte viac ako len miestny kopec. Terén je objektívne nebezpečný, plný bezpádových zón, trhlín, previsov a vetrom ubitých snehových dosiek. Limitovaný prístup vás dostane niekoľko hodín pred hranicu sneženia a odtiaľ je to všetko do kopca. Je to vysoko riziková hra s nízkou odmenou. A predsa to nie je kvôli topografickým a klimatologickým komplikáciám regiónu, ale skôr kvôli všadeprítomným výzvam, ktorým lyžiarska komunita v El Chaltén čelí. Môže sa pochváliť svojim prístupom, ktorý sa výrazne odlišuje od tradičného modelu lyžiarskeho priemyslu a je skutočne symbolický pre charakter tejto komunity. „Nikde to nie je také, aké je to tu,“ povedal mi Max Odell jedno popoludnie, keď sme pri brehoch Rio Electrico nakladali lyže do jeho auta. „Väčšina z týchto ľudí sa naučila lyžovať tu, v tejto divočine.“ Keď sa Odell, argentínsky sprievodca, ktorý vyrastal v Crested Butte a Bariloche, natrvalo presťahoval do El Chaltén v roku 1997, lyžovanie tu prakticky neexistovalo. Okrem príležitostných horolezeckých výprav na južnom patagónskom ľadovcovom poli – prístupovom bode k západnej stene Cerro Torre a iných významných cieľov. Toto však Odella neodradilo a vydal sa, zvyčajne sólo, na priekopnícke zimné zostupy po rozľahlých okolitých horách. V priebehu rokov sa zvyšoval počet jednotlivcov, ktorí najprv prišli do El Chalténu len na horolezeckú sezónu, a neskôr sa tu natrvalo usadili. Lyžiarska komunita (ak sa to tak dá nazvať) bola vo všeobecnosti stále len „skupinou“ s jedným členom. Bolo ale jasné, že je tu veľa ľudí so zmyslom pre hory, no bez zimného vyžitia – okrem boulderingu a sporadického lezenia na ľade. Odell a malá hŕstka ďalších miestnych horských vodcov a lyžiarov tu videli akúsi príležitosť. „Ak ich naučím lyžovať, budem mať nových parťákov,“ povedal mi Odell po návrate z celodenného nosenia zásob do miesta zimnej lezeckej výpravy. Koncept bol jednoduchý: prostredníctvom Odellovho mentorstva si mohli miestni obyvatelia rozšíriť svoj arzenál alpských zručností – on by zase získal rad lyžiarskych kamarátov z rôznorodého množstva horolezcov a turistov. V praxi bolo základné vzdelávanie lyžiarov v El Chaltén radikálnym odklonom od normy lyžiarskeho priemyslu, bolo plné prekážok. Zatiaľ čo najvýraznejšie znaky klimatickej zmeny v regióne sú zreteľne viditeľné na ustupujúcich špičkách ľadovcov Torre a Piedras Blancas, najmä v letných mesiacoch s vysokým turistickým ruchom, environmentálna kríza ďalej komplikuje už aj tak náročnú cestu pre celú lyžiarsku komunitu. Nízka akumulácia snehu v zalesnených subalpínskych svahoch v posledných rokoch (pričom rok 2020 bol výnimkou) úspešne tlačí lyžiarov rôznych schopností do zložitého, často zľadovateného vysokohorského terénu, čím sa ešte viac vyostruje už aj tak strmá krivka učenia sa pohybu v neznámom teréne. Navyše nedostatok snehu na hranici lesa má výrazný vplyv na celkový počet dní vhodných na lyžovanie v Chalténe. Posunutá hranica snehu obmedzuje lyžiarsky potenciál na vysokú viditeľnosť a slabé veterné dni – bonus, ktorého sú si horolezci aj lyžiari dobre vedomí v premenlivej „búrlivej štyridsiatke” (obávaná oblasť so silnými vetrami medzi 40. a 50. stupňom zemepisnej šírky). Má to ďaleko od najpriaznivejšieho prostredia pre začiatočníkov. Ak uznáme komerčné lyžovanie ako notoricky úzku komunitu založenú na privilégiách, skialpinizmus a lyžovanie vo voľnom teréne možno považovať za vnútornú svätyňu Valhally. Exkluzivita činnosti poháňanej ľudským výkonom na verejnom priestranstve v sebe nesie zvláštnu iróniu. Vzdelávanie o pohybe vo voľnom teréne vo svojej podstate predpisuje roky praxe v lyžiarskych strediskách, po ktorých nasleduje podvedomý, no zámerný výber partnera založený na podobnosti: podobná úroveň zručností, podobný prah vnímania rizika, podobné lyžiarske skúsenosti, dokonca podobný typ osobnosti – to všetko v mene vyhýbania sa riziku a konfliktom počas nebezpečnej činnosti. Je samozrejmé, že bezpečnosť je nevyhnutná a hodnota pripravenosti by sa nemala znižovať, ale kedy sme si pomýlili schopnosť s rovnorodosťou? Odell sa práve vrátil z výpravy do národného parku Los Glaciares s jedným zo svojich najnovších „zverencov“ – spolu zlyžovali novú 45-stupňovú stenu blízko masívu. „Jeho kondička nie je najlepšia, ale je silný a plný nadšenia,“ povedal Odell o svojom miestnom kamošovi s úsmevom. „Je viac než schopný.“ Mnohým skúseným „strediskovým“ lyžiarom by sa myšlienka ísť hlboko do voľného terénu a zlyžovať strmú technickú stenu bez bohatých lyžiarskych skúseností zdala neprípustná, ak nie priam bezohľadná. Tento pohľad však nezohľadňuje veľa nehmotných horských zručností miestnych obyvateľov, ktoré by sa nemuseli nevyhnutne prejaviť na kontrolovaných svahoch s exkluzívnym prístupom k lanovke. Tu sa vynaloží menej energie na to, aby parťáci na lyžiach hľadali rovnaký zážitok, a viac pozornosti sa venuje spoločnému cieľu dostať sa von v zime. „Rozumejú horám, pretože boli na strmých miestach,“ povedal Santi Guzman, jeden z najtalentovanejších lyžiarov El Chaltén, miestnych obyvateľov, ktorí sa dali na lyžovanie vo voľnom teréne. Guzmana sponzorujú viaceré severoamerické značky, trávi časť leta v Spojených štátoch a svoje zimy delí medzi domov v El Chalténe a Bariloche, kde trénuje argentínsky národný freeridový tím. „Vedia používať lano, postroj, vedia sa zachrániť, sú vo forme – všetky tieto veci ich robia pripravenými na to, aby sa naučili lyžovať vo voľnom teréne oveľa lepšie, ako som sa to učil ja prvýkrát ako lyžiar v lyžiarskom stredisku,“ povedal Guzman. „Mal som dobrú techniku a lyžiarsku výstroj, no títo chlapci vedia, čo to znamená vyjsť zo svojej komfortnej zóny.“ Je jasné, že väčšina začínajúcich lyžiarov v El Chaltén nechodí na tie najzastrašujúcejšie trate v regióne. Vedia, že je to postupný proces. Prudký záujem miestnych viedol k vzniku veľmi cenovo dostupných viacdňových kurzov pre začiatočníkov a stredne pokročilých, ktoré vyučuje ďalšia generácia lokálnych sprievodcov a sústredí sa okolo novej, komunitou financovanej a udržateľnej útulne pod Cerro Creston (prvá svojho druhu, ktorá sa postavila pre lyžiarov v južnej Patagónii). Možno viac ako o čokoľvek iné ide o zameranie sa na podporu ďalšej generácie lyžiarov bez ohľadu na ich zručnosti, vek alebo ekonomické zázemie, vďaka čomu táto komunita naďalej rastie. „V Argentíne je lyžovanie športom elity – je to drahé,“ povedala Laura Fina, učiteľka angličtiny na miestnej strednej škole. Vysvetlila, že zobrať rodinu len na dva dni lyžovať do stredísk neďaleko Bariloche by stálo viac ako mesiac jej platu, ak by chceli aj lekcie. Jej tvrdenie odráža skutočný príbeh. „Ale to nie je tento prípad. Lyžovať môže každý. Dostanem starú výstroj a potom vám ju požičiam, aby ste sa mohli učiť aj vy. Je to jediné také miesto v Argentíne. Skialpinistické výlety sú zadarmo.“ Fina vyrástla pri hlavnom meste Argentíny ako dcéra tesára a učiteľky. Prišla do El Chaltén, vydala sa za horolezca a turistického sprievodcu Pedra. Za posledných dvanásť rokov sa naučila lyžovať vo voľnom teréne. Myslí si, že viac ako polovica miestnej lyžiarskej komunity sa naučila lyžovať v neupravenom teréne, a to počas jednej „ťažko zarobenej” jazdy za druhou. „Je to ťažší proces, ale deje sa to,“ povedal Guzman. „A ak sa tu títo ľudia učia lyžovať, keď majú 30 rokov, bude tu ďalšia generácia v čase, keď ich deti dostanú pásy a výstroj – určite sa to bude vyvíjať a zlepšovať.“ Guzman vlastní Fresco, miestny bar známy medzi horskými turistami hlavne v lete. Po tom, čo zmiznú davy po hlavnej sezóne, do malého teplého baru, tradičnej aprés-ski destinácie malej lyžiarskej komunity, sa dostáva miestna klientela. Je to rozmanitá skupina jednotlivcov – deti čakajú na domácu pizzu, lyžiar nadšene ukazuje horolezcovi fotografiu ľadového útvaru, ktorý zbadal z cesty, niekoľko sprievodcov sa rozpráva o rodine s miestnym v plátennej kombinéze oprskanej farbou. Moja obmedzená španielčina stále preberá rôzne dialekty. „Nikto nie je odtiaľto,“ povedal mi raz barman. „Každý je prisťahovalec.“ Nepreháňa. El Chaltén je najmladšie mesto v Argentíne, oficiálne založené v roku 1985. V mnohých ohľadoch je stále v období akéhosi dospievania. Populácia naďalej rýchlo narastá, keďže prisťahovalci hľadajú ekonomickú príležitosť poháňanú cestovným ruchom, ale obec je geograficky obmedzená. Nachádza sa medzi národným parkom a dvoma spletenými riekami, ktoré hraničia so súkromným pozemkom. Rozlišovanie medzi verejnou a súkromnou pôdou bráni rozrastaniu tohto mesta, pričom sa snaží vyhovieť zvýšenému turistickému ruchu a rastúcej miestnej populácii – problém, ktorý stavia zachovanie vidieckeho turistického šarmu El Chaltén oproti zvýšeným potrebám infraštruktúry. Rovnaké otázky sa vynárajú v izolovaných horských mestečkách na americkom západe. Jednému z miestnych, s ktorým som bol na lyžovačke, sa má čoskoro narodiť dieťa. V meste nie je žiadne pôrodné centrum, takže miestne deti sa rodia niekoľko hodín na juh v nemocnici v El Calafate – možno preto sa hovorí, že nikto nie je skutočne miestny. Jedna matka mi povedala, že El Chaltén „má všetky výhody vidieckeho mesta, ale ťaží z prevažne medzinárodnej kultúry, ktorú si zvyčajne dovoľujú iba veľké mestá“. Deti môžu voľne behať a každý pozná svojich susedov, no prílev rôznorodého turizmu ich učí byť pri zemi a vďačnými za to, kde vyrástli. Keď som sa rozhliadol po bare, videl som lyžiarov ako Guzman, Odell a trojicu sprievodcov, ktorých som často sprevádzal. Zdieľali spolu vedomosti, pili pivo – a čo je možno najdôležitejšie – povzbudzovali okolitých ľudí, ktorí možno nikdy nelyžovali niekde inde. Sledoval som mladého chlapca, ako prechádza prstami po pripnutej fotke miestneho vrcholu a robí nespochybniteľné S-otočky. V El Chaltén sa technicky možno nikto nenarodil, no táto malá dedina je nepochybne rodiskom miestnych lyžiarov. Tento príbeh bol pôvodne publikovaný na stránke Patagonia’s The Cleanest Line. Matthew Tufts je fotograf na voľnej nohe a žurnalista, ktorý sa fokusuje na hľadanie spojenia medzi rekreáciou, ochranou divokej prírody a vidieckych komunít. Autor: Matthew Tufts


source: CulturaX

text: Yedoo RunRun Mula čierna | SportSlovakia.sk Domov / Všetky produkty / Šport / Cyklistika / Kolobežky Yedoo RunRun Mula čierna Kolobežka Yedoo RunRun Mula je novým prírastkom odolných a vytrvalých strojov. Obratne Vás pretiahne akýmkoľvek mestským off-roadom aj dopravou a za bránami už ide úplne bez zábran. Či už vyrážate na trh, do komunitnej záhrady alebo na lúku, Mula je dostatočne rýchla a súčasne skladná. Pomer hmotnosti, spoľahlivých komponentov a skvelej manévrovateľnosti z nej robí skvelého a dlhoročného spoločníka. Kolobežka Yedoo RunRun Mula disponuje pevným oceľovým rámom, bezpečným protišmykovým stúpadlom a integrovaným stojanom. Skvelou technickou vychytávkou je dvojpolohová zadná vidlica, ktorá umožňuje úpravu svetlej výšky a prispôsobenie kolobežky aktuálnemu terénu. Samozrejmosťou sú kvalitné nafukovacie pneumatiky Kenda na zdvojených hliníkových ráfikoch, náboje s priemyselnými ložiskami, ergonomické rukoväte a nadštandardne kompaktné rozmery. Bezpečnosť je zaistená spoľahlivými čeľusťovými brzdami Tektro na prednom i zadnom kolese. Aj napriek oceľovému rámu je celková hmotnosť kolobežky len 9,8 kg. Vďaka tomu a kombináciou predného 20" a zadného 16" kolesa sa veľmi dobre ovláda a jazda nie je namáhavá. Kolobežka Yedoo RunRun Mula je vhodná pre jazdcov s výškou nad 150 cm a s nosnosťou 150 kg ju využije naozaj každý.Technický popis:


Mesto Bardejov - BARDEJOV V OBRAZOCH Uverejnil: 14.5.2020 Branislav Mochnacký , Oddelenie kultúry Ako už napovedá jej názov, výstava predstavuje výber najlepších prác, aké vznikli počas siedmich ročníkov tvorivých maliarskych stretávok (2013 - 2019), z ktorých prvé sa konalo od 5. do 11. augusta 2013, vtedy ešte s pomenovaním „Bardejovská paleta - Výtvarný plenér“. Počas týchto „siedmich úrodných rokov“ tak vznikli desiatky hodnotných diel, pričom široká verejnosť sa teraz môže oboznámiť s kolekciu 31 z nich. Na týchto tvorivých výtvarných stretnutiach sa počas leta (júl - august) pravidelne schádzalo 10 až dvanásť popredných i menej známych maliarov a to nielen od nás, ale aj zo susedného Poľska, Česka, Ukrajiny, ale aj zo vzdialenejšieho Bieloruska, Slovinska, Srbska, Ruska, či z Gruzínska. Zo všetkých zúčastnených výtvarníkov uvádzame aspoň na predstavu uvádzame Moniku Krzakiewiczovú, Leszka Szymczyka a Malgorzatu Twardzik - Wilkovú (Poľsko), manželov Ivana a Naďu Didykovcov a Viktóriu Grigorievovú (Ukrajina), Miroslavu Rychtářovú, Šárku Quisovú a Alenu Zupkovú (Česko), Martina Papa a Mariju Hlavatú Krišanovú (Srbsko), Oľgu Novickú (Bielorusko), Božidara Koleriča (Slovinsko), Oľgu Charčenkovú (Rusko), či Otara Imerlišviliho (Gruzínsko). Na šiestich paneloch je tak predstavená kolekcia 130 farebných i čiernobielych fotografií, ktoré pre výstavu poskytli traja autori: Ferdinand Hažlinský (fotograf a zakladateľ facebookovej stránky Bardejov kedysi a dnes), Ľuboš Roman (mestský kronikár) a fotografický nadšenec Ľubomír Skaloš (inak primátor Bardejova v rokoch 1990 - 1998). Odovzdaniu ceny v spoločenskej sále závodného klubu ešte predchádzalo oficiálne prijatie zástupcov medzinárodného kuratória a ďalších pozvaných hostí zastupujúcich štátne a verejné inštitúcie z celého Československa (takpovediac od Prahy až po Košice) v obradnej sieni mestského úradu. Hostí slávnostne prijal už spomenutý primátor Samuel Horký spolu s ďalšími členmi vtedajšieho vedenia nášho mesta. Autorom týchto záberov je Juraj Delej, kronikár Mesta Bardejov v rokoch 1969 - 1995.


source: wikipedia

text: Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet (* 13. február 1805 Düren – † 5. máj 1859 Göttingen) bol nemecký matematik, ktorému sa pripisujú moderné formálne definície funkcie. Jeho rodina pochádzala z mestečka Richelet v Belgicku, z ktorého bolo odvodené jeho priezvisko Lejeune Dirichlet ("le jeune de Richelet" = "mladý chlapík z Richeletu"). Dirichlet sa narodil v Dürene, kde jeho otec robil vedúceho pošty. Do školy chodil v Nemecku, neskôr vo Francúzsku, kde ho učilo mnoho dnes vychýrených matematikov. Jeho prvá práca bola o Veľkej Fermatovej vete. Táto slávna domnienka (dnes už dokázaná veta) hovorí, že pre n > 2 rovnica xn + yn = zn nemá okrem triviálnych prípadov, kde x, y, alebo z je nula, žiadne korene (x, y, z sú prirodzené čísla). Dirichlet urobil čiastočný dôkaz pre prípad n = 5, ktorý neskôr dokončil Adrien-Marie Legendre. Takmer v rovnakom čase si ho Dirichlet dokončil aj sám, neskôr dokázal aj prípad n = 14. Oženil sa Rebeccou Mendelssohnovou pochádzajúcou z významnej židovskej rodiny, bola vnučkou filozofa Mosesa Mendelssohna a sestra skladateľa Felixa Mendelssohna. Po jeho smrti boli Dirichletove prednášky a iné výsledky z teórie čísel zozbierané, upravené a vydané jeho priateľom a matematikom Richardom Dedekindom pod názvom Vorlesungen über Zahlentheorie (Prednášky z teórie čísel). Pozri aj Dirichletova veta (teória čísel, 1835) Dirichlet characters (teória čísel, 1831) Dirichletova konvolúcia (teória čísel) Dirichletovo jadro (funkcionálna analýza, Fourierov rad) Dirichletov princíp Dirichletov rad Dirichletova mozaika Dirichletova hraničná podmienka Dirichletova funkcia Iné projekty Externé odkazy "Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet", MacTutor History of Mathematics, University of St Andrews. Dirichlet, Johann Peter Gustav Lejeune, Vorlesungen uber Zahlentheorie. Braunschweig, 1863. „Number Theory for the Millennium“. Narodenia v 1805 Úmrtia v 1859 Nemeckí matematici Držitelia Radu Pour le Mérite


Rapperku Remy Ma prepustili z väzenia - Dámskajazda '); document.write(''); } Remy Ma SITA/AP Tridsaťštyriročná interpretka si od mája 2008 odpykávala trest odňatia slobody za postrelenie istej Makedy Barnes-Joseph. Americkú rapperku Remy Ma prepustili v piatok z väzenia, kde si od mája 2008 odpykávala trest odňatia slobody za postrelenie istej Makedy Barnes-Joseph. Tridsaťštyriročnú interpretku pôvodne odsúdili na osem rokov väzenia, nakoniec ju však prepustili na slobodu po odpykaní šiestich rokov. Rapperka krátko po svojom prepustení zverejnila novú skladbu – remix singla They Don’t Love You No More od DJ Khaleda. Remy Ma vlastným menom Reminisce Smith, pochádza z newyorského Bronxu a na hudobnej scéne sa pohybuje od roku 1999. Bola členkou zoskupenia Terror Squad, s ktorým vydala album True Story (2004). Ako sólová interpretka debutovala v roku 2006 štúdiovkou There’s Something About Remy: Based On A True Story, ktorý je zatiaľ jej jedinou sólovkou. Makedy Barnes-Joseph postrelila 13. júla 2007, pričom dôvodom incidentu bolo zmiznutie 3 000 dolárov z rapperkinej kabelky. Remy Ma si myslela, že peniaze jej ukradla práve Barnes-Joseph, u nej sa však nenašli. Rapperka počas pobytu vo väzení získala diplom zo sociológie a taktiež sa vydala za svojho priateľa, rappera Papoosea. Zlodejka Britney Spears? Utiekla bez platenia! Čarodejnica Katy Perry? Obvinili ju z krádeže a rúhačstva! krádež, Remy Ma, streľba, väzenie


Budúcnosť Grécka určia voľby v Nemecku aj ECB (HN) | INESS - Institute of Economic and Social Studies Budúcnosť Grécka určia voľby v Nemecku aj ECB (HN) Martin Vlachynský sa 11.7.2017 vyjadril pre Hospodárske noviny k aktuálnemu vývoju v zadlženom Grécku Tretia časť pomoci z eurovalu by mala krajine vydržať do roku 2018. Gréci v priebehu siedmich rokov zachraňovania svojej ekonomiky pred krachom zažili dočasné zatvorenie bánk, zákaz vývozu hotovosti z krajiny, sekanie štedrých dôchodkov, platov, zvyšovanie daní a veľké prepúšťanie najmä vo verejnom sektore. Reformy, ktoré robia, im čiastočne pomohli z najhoršieho, ale zďaleka nie sú na konci. Bude záležať na trhoch, či uveria udržateľnosti týchto zmien. Ďalšia injekcia Najnovšie Grécko dostalo tretiu časť pomoci z eurovalu (Európsky mechanizmu pre stabilitu) vo výške 7,7 miliardy eur z celkovej 8,5-miliardovej tranže. Táto júlová finančná injekcia je súčasťou tretieho balíčka finančnej pomoci vo výške 86 miliárd, ktorá bola schválená v júli minulého roka, keď kolabovali grécke banky. Celkovo už do Grécka od roku 2010, keď kríza okolo jeho dlhu naplno vypukla, pritieklo v dvoch záchranných balíčkoch viac ako 240 miliárd eur. Grécko však dlhuje veriteľom okolo 323 miliárd eur. Pomoc z tretieho balíčka by mala krajine postačovať do roku 2018, potom sa už Grécko bude musieť financovať na trhu. "To znamená, že investori musia uveriť, že ich pôžičky Grécku budú bezpečné. O tom, či sa tak stane, rozhodne mnoho faktorov – stabilita gréckej vlády, voľby v Nemecku či kroky ECB," myslí si Martin Vlachynský, analytik INESS. Šéf eurovalu Klaus Regling komentoval schválenie peňazí tým, že je spokojný s dokončením reforiem, ktoré Grécko urobilo. Tie sa týkali najmä dôchodkov a daní. Kým prvé sa znižujú, dane sa zvyšujú, pretože sa rozšíril daňový základ. Tiež sa prijali reformy pracovného trhu. Atény týmito krokmi chcú zvýšiť svoj primárny rozpočtový prebytok o dve percentá HDP do roku 2020. Grécku sa naozaj darí ozdravovať svoje verejné financie. "Podľa Európskej komisie dosiahlo v roku 2016 prebytok štátneho rozpočtu 0,7 percenta HDP, a tým prekonalo eurovalom stanovený cieľ," uvádza Vladimír Vaňo, hlavný ekonóm Sberbank Europe. Schopnosť Grécka šetriť dokazuje aj to, že v roku 2016 minulo o tretinu menej peňazí ako v roku 2009. "Ak by sme to mali porovnať so Slovenskom, je to to isté, ako keby sme počas šiestich rokov kompletne zrušili štyri ministerstvá," porovnáva Vlachynský. Analytici ešte nechcú špekulovať, či sa Grécku podarí vrátiť späť na dlhopisové trhy. Finančná pomoc z eurovalu by im v tom však mohla pomôcť. Navyše, nezamestnanosť v krajine v apríli spadla na 21,7 percenta, čo je najmenej od januára 2012. Rast HDP bol v prvom kvartáli 0,4 percenta, čo je optimistické číslo po prepadoch v minulých rokoch. Viera v grécku schopnosť splácať svoje dlhy rastie aj na trhoch. Výnosy na gréckych 10-ročných dlhopisoch včera klesli na 5,41 percenta, pričom ešte v marci tohto roka atakovali skoro 12 percent. Dlh stále neudržateľný Väčšina peňazí, ktoré teraz Grécko dostalo, pôjde na splácanie štátneho dlhu, ktorý je vo výške takmer 180 percent HDP a podľa odborníkov je stále neudržateľný. Preto sa medzi veriteľmi už dlhšie diskutuje, že by sa mohla časť z neho odpísať, prípadne predĺžiť jeho splatnosť, čím by sa znížili ročné splátky. Podľa analytikov je však odpis dlhu veľmi citlivý. "Viacerí politici by museli pred voličmi priznať, že záchrana Grécka nebola zadarmo. Preto skôr predpokladám znižovanie dlhu naťahovaním splatností, posúvaním splátok istiny a znižovaním úrokov," tvrdí Vlachynský. Kým MMF tlačí na čiastočný odpis dlhu, EÚ je proti, pretože najmä v Nemecku je voči škrtaniu odpor najmä pred jesennými voľbami. Október 2009: Grécky minister financií zverejnil, že štátny deficit je až 12,5 percenta HDP. Agentúry okamžite znížili úverový rating krajiny. Február a marec 2010: Vláda prijíma prvé dva šetriace balíčky zákonov, ktoré zmrazili platy štátnych zamestnancov aj penzie. Apríl 2010: Grécky premiér požiadal o finančnú záchranu medzinárodných veriteľov. Máj 2010: Je schválený prvý záchranný balíček v sume 110 miliárd eur na tri roky. Júl 2010: Grécky parlament prijíma penzijnú reformu, v ktorej zvyšuje vek odchodu do dôchodku a znižuje penzie. Jún 2011: Parlament prijíma štvrtý úsporný balík, ktorý obsahuje zvyšovanie daní a znižovanie miezd. Čelí protestom demonštrantov. Október 2011: Je prijatý piaty úsporný balík a veritelia súhlasili s 50-percentných znížením dlhov Grécka. November 2011: Po protestoch rezignoval grécky premiér George Papandreou. Február 2012: Veritelia schválili druhý záchranný balíček, čím sa pomoc vyšplhala na 246 miliárd eur. Jún 2012: Konajú sa predčasné voľby. Vzniká koaličná vláda na čele s Antonisom Samarasom. November 2012: Je prijatý siedmy úsporný balík, ktorý obsahuje zvýšenie dôchodkového veku zo 65 na 67 rokov a zníženie penzií. Apríl až jún 2013: Prijatie zákonov, ktoré umožnili veľké prepúšťanie v štátnej správe. 2014: Grécko už dosiahlo primárny rozpočtový prebytok 1,5 percenta HDP za rok 2013 a vracia sa na finančné trhy s dlhopismi. Január 2015: Ľavicová a protireformná strana Syriza vyhráva voľby a premiérom sa stáva Alexis Tsipras. Júl 2015: Koná sa referendum o záchrannom balíčku a Gréci ho odmietajú. Napriek tomu sa vláda dohodne s veriteľmi o tretej pomoci vo výške 86 miliárd eur. Máj 2016: Je prijatý už 13. úsporný balík obsahujúci daňové reformy. Máj 2017: Grécky parlament prijíma ďalšie daňové a penzijné reformy. Jún 2017: Euroskupina odsúhlasila uvoľnenie tretej časti finančnej pomoci Grécku. HN, 11.7.2017 Radovan Ďurana sa pre rádio Slovensko vyjadril k limitu verejných výdavkov. 12. 12. 2019.


Marika Gombitová priniesla fanúšikom ten najkrajší, jedinečný darček! Zvráti láska proces v jeho neprospech?! TOTO má byť dôkaz, že Depp randí so svojou advokátkou! Ide sedieť! Za zneužívanie 13-ročnej dievčiny poslal súd herečku na dlhé roky do basy! Kontroverzný celebritný párik čaká bábo! Správa prišla len krátko po ich zásnubách Dlho sám nebol! Sexi Momoa randí s TOUTO kráskou! 15.12.2021 o 12:03 Hudba Skvelá slovenská speváčka s jedinečným hlasom, Marika Gombitová, oslávila 12. septembra malé jubileum - 65. rokov. Pri tejto príležitosti vydáva výberový dvojalbum s názvom jedného s jej najväčších hitov - Zem menom láska, ktorý predstavuje ikonu slovenskej populárnej hudby po prvýkrát ako skladateľku. Azda niet väčšej speváckej hviezdy, priam ikony populárnej hudby na Slovensku, ako je Marika Gombitová. Jej krásny hlas, obrovský talent, ale aj pohnutý osud a najmä obrovská sila a vôľa nenechať sa zlomiť z nej právom spravili kráľovnú medzi speváčkami. Niet pochýb, že aj aktuálne vydávaná výberovka bude mať úspech, Marika fanúšikov rokmi rozhodne nestráca, naopak. Do štúdia ranných novín televízie JOJ prišli album odprezentovať dvaja najpovolanejší - Juraj Čurný a Kamil Peteraj. Samotná Marika, žiaľ, prísť nemohla, lekári jej dlhodobo odporúčajú vzhľadom k pandémii držať sa mimo kontaktu s väčším počtom ľudí, a tak je už niekoľko mesiacov v rodných Košiciach. Pozrite si aj druhú časť rozhovoru s Čurným a Peterajom o najnovšom dvojalbume: Dvojalbum autorských piesní Mariky Gombitovej možno stručne opísať - čo skladba, to hit. Aj predchádzajúce tri výberovky zostavoval hudobný publicista Juraj Čurný, no chcela, aby táto bola niečím iná. "Práve ten kľúč, predstaviť Mariku nielen ako fantastickú a jedinečnú interpretku, ale aj ako autorku. Marika Gombitová je vôbec prvá žena, ktorá získala najvyššie ocenenie Slovenského ochranného zväzu autorov, čiže je tam veľmi prirodzená ambícia ukázať, ..., že je aj fantastická skladateľka. Nebolo ľahké vybrať z tých 64 len 23 skladieb," prezradil Juraj Čurný a dodal, že samotná Marika zhodnotila jeho výber tak, žeby na tom nič nezmenila. Na správu o vydaní dvojalbumu Marike zatlieskal ešte aj Meky Žbirka: O Marike len v tom najlepšom hovorí aj jej dlhoročný kamarát a autor mnohých Marikiných piesní, Kamil Peterej. Jej úspech vnímaj aj cez akýsi celý komplex, ktorý mala zvládnutý absolútne perfektne. "Bola vždy dokonale oblečená, to, čo mala na sebe, dokonalo ladilo k tej pesničke, ktorú spievala a celkovo pôsobila ako popová bytosť, to je veľmi dôležité," vyslovil textársky bard, ktorý po dekádach spolupráce s umelcami môže smelo hodnotiť. Marika Gombitová oslavuje narodeniny! Jej životný príbeh je NEUVERITEĽNÝ! Čurný pridal informáciu aj o ďalšom jedinečnom kúsku Gombitovej. "Je vôbec prvá speváčka v Českoslovenku, ktorá vydala dvojalbum. To je formát, na ktorý si trúfne málokto. U nás to po nej spravila len Zuzka Smatanová, no Marike sa to podarilo v roku 1983, aj to dokazuje jej výnimočnosť," vyjadril sa obdivne Čurný. "To prepojenie viacerých žánrov, v tom je takisto jej veľkosť, že má taký univerzálny presah, lebo v každom z nich vedela uniesť váhu tých textov," povedal s úctou aj Peteraj, ktorý vyzdvihol, že išla tak po hudbe, ako aj po texte a tiež nezabudol pripomenúť jej absolútnu profesionalitu. Tá je v koncentrovanej verzii aj na najnovšej unikátnej výberovke Zem menom láska, ktorú vydali tak na CD, aj v podobe klasickej vinylovej platne. publikované 15.12.2021 o 12:03 · zdroj TVJOJ/topstar.sk Aneta Parišková o USA a covide: Je to úplne iný svet! Zápal pľúc, srdcový kolaps, JIS... Krampol sa konečne ozval z nemocnice, TAKTO je na tom! Monika z Bez servítky ponúka ženám prácu snov: Odmietli by ste takúto ponuku? Najprv šokovala tehotenstvom, teraz slovami o materstve: Takto si rolu mladej matky užíva 22-ročná jojkárska hviezda Zuzana Plačková zhodila príčesky a ukázala svoje skutočné vlasy: Vážne sa týmto chváli? Chcela byť opäť sexi, TOTO je výsledok! Známa komička sa ukázala po liposukcii v bielizni Majk Spirit ukázal milovanú dcérku Ariu: Je najrozkošnejším šoubiznisovým dievčatkom? Najslávnejšie obézne sestry vážili dokopy takmer pol tony: TAKTO vyzerajú dnes! Exkluzívne FOTO Plačkovej po plastike tváre: Na toto čakala viac ako rok a konečne vidí výsledok! Žena chce mať najväčší zadok na svete: Po piatich operáciách je GIGANTICKÝ Najhoršie celebritné plastiky: Na tieto svetové hviezdy je dnes smutný pohľad Monika z Bez servítky ukázala svoje telo: Na toto by veľa žien po päťdesiatke nemalo dosť odvahy! Shakiru nafotili v plavkách, fanúšikovia sú v šoku: Namiesto zvodných kriviek iba kosť a koža! Silikónovej kráske doma explodovalo prso: Jej nechutné VIDEO je len pre silné žalúdky! Barboru nádor na mozgu úplne zmenil: Dnes ju na ulici ani vlastní kamaráti nespoznávajú Česká hviezda po mŕtvici opäť v liečebnom ústave! Majú sa fanúšikovia báť..? Ďalšia samovražda?! Kapela oznámila smrť len 41-ročného lídra! Keby to len bola tušila... Bagárová utrápená bolesťou! Poriadne studená sprcha! TOTO vyjadrenie Muradova asi Bagárovú nepotešilo! Britney so snúbencom úplne na dne! Prišli o vytúžené dieťatko! Obrovský žiaľ slávneho speváka! Po smrti prvého syna prišiel tragicky aj o druhého! Iglesias a Kurnikovová sa ukázali aj s deťmi ako málokedy! Dokonalá rodinka a mama divoška! Konečne sa ukázala! Chorá Celine Dion vzácne predviedla svetu aj svojich troch synov! Bola to samovražda! Hviezdna speváčka si vzala život, psychické problémy majú aj jej slávne dcéry Dara Rolins chcela zapriať k sviatkom, no za TOTO ju ľudia zvozili pod čiernu zem! Splní mu posledné prianie týkajúce sa dcérky! Ivana Gottová spraví, čo si Kája želal! Excelentný koncert Haberovho Teamu si v Tatrách užila aj Vlhová Je to vážne! Namiesto rozchodu spravila Adele a jej priateľ vo vzťahu TENTO zásadný krok!


text: Nočné šumivé vody spoločnosti Costco vyzerajú veľmi podobne ako LaCroix - ale lacnejšie Seltzer, klubová sóda, šumivá voda, soda a takmer každý šumivý, nekalorický nápoj sa stali národnými posadnutosťami, ktoré poháňali milovníci sýtenia. Svojím farebným obalom a širokým sortimentom ovocných príchutí priniesol LaCroix poplatok za tisícročnú vodu. Teraz Costco sa dostáva do zákona s novými produktmi, ktoré sú veľmi podobné – zatiaľ lacnejšie. Dieťa Dylana Dreyera Calvina sa pokúša prvýkrát Costco nadšenec za blogom Costco Connoisseur nedávno objavil tri nové značky značky Kirkland Signature, ktoré vyzerajú ako mŕtve zvončeky pre LaCroix. Nové vody sa ponúkajú v príchutiach citrónu, grapefruitu a limetky – všetky príchute, ktoré LaCroix robí. Ale výrobky sú tiež balené v lesklých, farebných hliníkových plechovkách, ktoré sa zdajú byť veľmi podobné LaCroixovej a dokonca majú vzor pozadia, ktorý sa podobá vzhľadu podsvietených vôd. Šumivé vody spoločnosti Costco sú tiež bez obsahu kalórií, sodíka a sladidiel. Okrem toho balenie používa rovnaké znenie, v ktorom sa uvádza, že šumivé vody sú "esenčne" ovocné a iné prírodné arómy. Ale pokiaľ ide o cenu, dve značky sú veľmi odlišné. Kirkland Signature šumivé vody sú o 30 percent nižšie ako bežné vody LaCroix predávané v spoločnosti Costco. V spoločnosti Costco, ktorú navštívil The Costco Connoisseur v meste Manassas vo Virgínii, bola generická značka predávaná za 7,49 dolárov za balenie 32 balení, ktoré obsahuje vôňu citrónu, limetky a grapefruitu (23 centov na plechovku), zatiaľ čo 24 kusov LaCroixu sa predáva za 7,99 USD (33 centov za balenie). Pokiaľ ide o chuť, podľa bloggera, citrusové a limetkové chute Kirkland Signature "chutili presne to isté" ako LaCroix. Ale príchuť grapefruitu bola iným príbehom: "Bola to mierne odlišná aróma grapefruitu, než som bol zvyknutý z pikantnej vody z La Croix – nie je to zlé, len rozdiel." Okrem ceny najväčší rozdiel zaznamenal aj veľkosť bublín. "Zdá sa, že podzemné vody Kirkland Signature majú viac karbonizácie ako vody La Croix," napísala. Celkovo sa zdá, že nové tryskové vody Costco stojí za to vyskúšať, najmä pre ľudí, ktorí chodia cez niekoľko plechoviek LaCroix za deň – nebojte sa, že nie ste jediní!


Plážová osuška Chevron Coral | Dámska bielizeň DomovPlavkyDoplnky k plavkámPlážová osuška Chevron Coral Elegantná plážová osuška s decentným geometrickým vzorom. Štýlový a praktický doplnok k moru aj bazénu. Osuška je vyrobená zo 100% bavlny s gramážou 380 g/m2 Bavlnené vlákno vyniká nasiakavosťou a antistatickými vlastnosťami, je veľmi prívetivé k citlivej a alergickej pokožke skvelé vlastnosti má aj bez použitia chemických prísad Okraje zdobia strapce Na jednej strane je slučkové froté, druhá je hladká Rozmery: 90 x 160 cm (v rozmedzí ± 5%) Viac info


text: Jozef Ľudovít Miloslav Hurban (pseudonymy Slavomil F. Kořennatý, Ľudovít Pavlovič, M. z Bohuslavíc, M. Selovský) (* 19. marec 1817, Beckov – † 21. február 1888, Hlboké) bol prvý predseda Slovenskej národnej rady, slovenský spisovateľ, novinár, politik a organizátor kultúrneho života slovenského národného hnutia, evanjelický kňaz (po smrti Karola Kuzmányho načas superintendent Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania) a vedúca osobnosť slovenského povstania 1848 – 1849. Pôvodne bol stúpenec Jána Kollára, neskôr Ľudovíta Štúra. Je spoluzakladateľom Slovenskej národnej rady, Matice slovenskej, Spolku Tatrín, spoluzakladateľom Slovenského národného divadla nitranského, zakladateľ nedeľných škôl a spolkov miernosti, spoluzakladateľ prvého úverového družstva v Európe (Spolku gazdovského), časopisu Slovenské pohľady, člen spolku Vzájomnosť a autor životopisu Ľudovíta Štúra. Je po ňom pomenovaná planétka (3730) Hurban. Životopis Narodil sa v rodine evanjelického farára Pavla Hurbana a jeho manželky Anny, rodenej Vörösovej, krstený ako Jozef Ľudovít. Mal staršiu sestru Teréziu Zuzanu, ktorá sa rovnako ako on narodila v Beckove. Vzdelanie získaval najprv u otca, neskôr v rokoch 1826 – 1830 navštevoval mestskú školu v Trenčíne, potom v rokoch 1830 – 1840 evanjelické lýceum v Bratislave. Tu sa zoznámil s Ľudovítom Štúrom, ktorý v ňom prebudil vlastenecké cítenie. Ordinovaný na evanjelického kňaza bol v roku 1840. Chcel pokračovať v štúdiu v Nemecku, no z finančných dôvodov musel začať najprv pracovať, kým si štúdium mohol dovoliť. Po vysvätení pôsobil ako evanjelický kaplán v Brezovej pod Bradlom, od roku 1843 bol farárom v Hlbokom. V roku 1860 dokončil ďalšie vzdelávanie a získal titul PhDr., ThDr. h. c. Od roku 1866 bol po smrti Karola Kuzmányho istý čas superintendentom evanjelickej cirkvi augsburského vyznania. Oženil sa s Annou Jurkovičovou, s ktorou mal 4 dcéry a 5 synov (medzi nimi bol i spisovateľ Svetozár Hurban-Vajanský). Charakteristika Jozef Miloslav Hurban bol na čele slovenského literárneho a verejného života takmer pol storočia. Bol nekompromisným bojovníkom za národné práva Slovákov, nezmieriteľným nepriateľom šovinizmu maďarskej vládnucej triedy i priekopníkom slovanskej vzájomnosti. Hlavne v mladších rokoch života patril medzi radikálnych slovenských odporcov feudalizmu i nadvlády príživníckych šľachtických vrstiev v Uhorsku. Vtedy sa dokonca staval za „odteologizovanie slovenského života“. V roku 1847 v novele Od Silvestra do Troch kráľov sa takto vyslovil o vtedajšom slovenskom vzdelaneckom svete: „Náš život slovenský najväčšmi zato kuľhá, že ho doteraz skoro sami teológovia opatrovali, oni nám kníh a ideálov všeslovanských nastavili tak, že ak sú knihy, plány, ideále, šťastie národov, my Slováci by sme veľmi šťastný národ boli.“ Pre svoje nekompromisné konanie bol vyhlasovaný za vlastizradcu, komunistického agitátora, panslavistického vezíra, „divého Hurbana“, „divého Slováka“ a podobne. Položil taktiež základy slovenskej literárnej historiografie. Okrem toho bol agilný národovec, spoluzakladateľ Tatrína, spolutvorca Slovenského divadla nitrianskeho a prvého úverového družstva v Európe, založeného jeho svokrom Samuelom Jurkovičom. Hurban sa stal známy aj ako básnik, vydavateľ literárnych almanachov, ako vydavateľ a redaktor cirkevných časopisov, ktoré mali národnoobranný charakter. Jeho činnosť bola mnohostranná: národnoobranná, ľudovýchovná, literárnohistorická, kritická, osvetová i novinárska. Začiatky verejnej činnosti Do národnobuditeľskej, literárnej a kultúrno-organizačnej činnosti sa zapojil v roku 1835. Spolu s Ľudovítom Štúrom, ktorý na neho osobne vplýval, sa stal najaktívnejším členom Společnosti česko-slovanskej a neskôr po jej zrušení i Ústavu reči a literatúry československej. 24. apríla 1836 sa zúčastnil stretnutia štúrovskej mládeže na Devíne, kde prijal slovanské meno Miloslav. V rokoch 1837 – 1840 bol aktívnym členom tajného spolku Vzájomnosť. V roku 1837 vystúpil s tézou o kmeňovej svojbytnosti Slovákov, v roku 1839 podnikol cestu do českých krajín. Za jeho pôsobenia v Brezovej pod Bradlom a Hlbokom sa stal podjavorinský kraj centrom národnooslobodzovacieho hnutia a taktiež centrom jeho boja proti feudalizmu, útlaku zo strany Maďarov či boja za spoločenskú emancipáciu Slovákov. Tu tiež organizoval prvé ochotnícke divadelné predstavenia, čitateľské krúžky, nedeľné školy a spolky miernosti, čím veľmi úspešne šíril osvetu medzi slovenským obyvateľstvom. V tomto období bol ešte stúpencom Jána Kollára a svoje diela taktiež písal výhradne v biblickej češtine. V júli 1843 sa však na jeho fare v Hlbokom uskutočnilo jeho stretnutie so Štúrom a Hodžom, na ktorom na základe spoločnej dohody rozhodli o prijatí stredoslovenského nárečia za základ celonárodného spisovného slovenského jazyka, ktorý mal slúžiť na zjednotenie národnobuditeľského hnutia, no taktiež ako prostriedok osvety, vzdelanosti a kultúry pre široké vrstvy národa. Vďaka tomu už v druhom vydaní almanachu Nitra v roku 1844 uviedol novú spisovnú slovenčinu, hoci Štúrova kodifikačná gramatika vyšla až o dva roky neskôr. V tom istom roku sa tiež stal zakladajúcim a najaktívnejším členom celoslovenského literárneho a kultúrneho spolku Tatrín. Revolučné roky 1848 – 1849 V rokoch 1848 – 1849 bol jednou z hlavných postáv Slovenského povstania. 18. marca 1848 sa uskutočnila na jeho fare v Hlbokom porada slovenských národovcov. Tu vznikol plán mítingov s cieľom vypracovať celonárodný revolučný program. 28. apríla 1848 sa vďaka jeho neúnavnej práci konal v Brezovej pod Bradlom veľký národnorevolučný míting, kde bol vyhlásený národný program, tzv. Nitrianske žiadosti. V máji toho istého roku potom na zhromaždení v Liptovskom Mikuláši prijali predstavitelia národného revolučného hnutia celonárodný program, Žiadosti slovenského národa, ktoré vychádzali z Hurbanovho regionálneho programu. Hurban bol publicistom týchto revolučných rokov (vydal revolučno-mobilizačnú báseň Bije zvon slobody! a ako ohlas na revolučný program báseň Bratia Slováci), jeho petentom (bol autorom regionálneho programu Nitrianske žiadosti a tiež celonárodného programu Žiadosti slovenského národa). V rokoch 1848 – 1849 sa tiež stal spolupredsedom prvého slovenského národnopolitického orgánu, Slovenskej národnej rady a hlavnou postavou podjavorinského revolučného hnutia. Represie Štátne úrady a peštianska vláda zareagovali veľmi ostro. Na Hurbana bol vydaný zatykač, a tak bol nútený odísť do českých krajín, aby sa vyhol zatknutiu. No ani tu neprestával bojovať. Na Slovanskom zjazde v Prahe sa snažil o prijatie princípov demokratickej rovnosti a ústavnosti pri riešení štátoprávneho postavenia jednotlivých národností v rámci monarchie (Žiadosti Slovákov a Rusínov uhorských, ktoré zjazdu predložil 7. júna 1848). Aktívne sa zúčastnil i pražského povstania a po jeho potlačení sa spolu so Štúrom presunul do Chorvátska a neskôr do Srbska, odkiaľ naďalej pracoval na podpore slovenského revolučného hnutia. V rokoch 1848 a 1849 bol tiež jedným z hlavných organizátorov a vodcov slovenských dobrovoľníkov, ktorí bojovali s podporou a účasťou Čechov na strane cisárskych armád. Po víťazstve kontrarevolúcie v Rakúsku bol v čase neoabsolutizmu pod policajným dohľadom a odstavený od politického života. Napriek tomu však trval na kontinuite jazykových, literárnych a kultúrnych úsilí štúrovskej generácie zo 40. rokov a najmä jej osvetovej a literárnej činnosti. V tomto období mu bolo taktiež znemožnené vydávanie periodík, a tak sa zameriaval viac na teologické štúdium a na náboženskú spisbu. Po páde Bachovho absolutizmu koncom 50. rokov sa začal znovu aktívne zapájať do národnej politiky a tiež do literatúry. Hoci v memorandovom období už nepatril medzi vodcov slovenského národa a jeho odboja, ešte stále sa významne zúčastňoval všetkých národných podujatí. V roku 1861 bol spolutvorcom Memoranda národa slovenského, dokumentu, ktorý uvádzal požiadavky štátoprávneho riešenia slovenskej otázky v konštitučnej monarchii, a ktorý odovzdal na Ministerstve vnútra vo Viedni. Stal sa členom memorandového výboru, memorandového vyslanectva, bol hlavným obhajcom Daxnerovej koncepcie štátoprávneho riešenia slovenskej otázky, no taktiež sa stal zakladajúcim členom a výborníkom Matice slovenskej. Pomemorandové roky Po neúspechu memorandových akcií sa začal venovať cirkevno-politickým otázkam a spolupracoval na tom, aby sa začal zavádzať do života protestantský patent z roku 1859. Po smrti Karola Kuzmányho bol od roku 1866 superintendentom slovenských evanjelických patentálnych cirkví, čo spôsobilo prehĺbenie jeho moralizátorských a dogmaticko-konzervatívnych čŕt. Napriek tomu vystúpil najostrejšie zo všetkých slovenských politikov proti princípom rakúsko-maďarského vyrovnania a uhorského národnostného zákona z roku 1868. Stalo sa tak v článkoch Čomu nás učia dejiny? a Pravdivé slovo, za ktoré bol 6. decembra 1869 uväznený na 6 mesiacov a odsúdený na pokutu 239 zlatých. V roku 1875 bol znovu uväznený, tentoraz na tri mesiace, a dôvodom jeho uväznenia bol jeho politický článok v Cirkevných listoch. Na protest proti zatvoreniu slovenských gymnázií a Matice slovenskej vydal ďalší ročník almanachu Nitra (1876 – 1877), tentoraz v češtine, aby tak demonštroval staré tradície literárnej jednoty československej a obnovenie spoločného jazyka, no tento jeho spiatočnícky krok nenašiel priaznivú odozvu ani medzi jeho najbližšími spolubojovníkmi za slovenskú rovnoprávnosť. V závere života sa snažil o zrekapitulovanie národnoobrodeneckej a národnorevolučnej aktivity štúrovcov tým, že spracoval rozsiahly životopis Ľudovíta Štúra a historické pojednania o slovenskom povstaní v roku 1848. Zomrel 21. februára 1888 v Hlbokom a po jeho smrti mu v roku 1892 postavili na hrobe z verejných zbierok pomník. K pomníku hneď po odhalení uhorské úrady zakázali prístup nielen verejnosti, ale i jeho manželke a synovi. Publicistická činnosť Hurbanova dopisovateľská, redaktorská i publicistická tvorba mala vždy pečať aktuálnosti a spoločenskej zaangažovanosti. Na rozdiel napr. od Ľudovíta Štúra je J. M. Hurban predovšetkým publicistom a to nielen v priamej novinárskej tvorbe. Pri Hurbanovi toto aktuálne novinárske zameranie zasahuje do všetkého: do jeho prózy, poézie, ba aj do literárnohistorických a kritických štúdií i do memoárovej literatúry. V próze to vidieť predovšetkým na jeho realistických poviedkach, akými sú Korytnické poháriky, Od Silvestra do Troch kráľov, vo fejtóne Prechádzky po považskom svete a pod. Výraznú publicistickú formu majú hlavne jeho diela určené ľudovým vrstvám, akým je napr. jeho Slovo o spolkoch miernosti a školách nedeľných. Ako cestopisnú reportáž napísal roku 1839 aj svoju Cestu Slováka ku bratrům slavenským na Moravě a v Čechách..., ktorú jeho ideový odporca Šimko nazval neoprávnene „zradou uhorskej krajiny“. Publicistickú formu si Hurban zámerne volil preto, aby mohol pohotovo a bezprostredne reagovať na meniaci sa politický a národný život v našich krajoch. Bola mu vzdialená intelektuálska izolovanosť a pseudoučenosť. Ako sám hovoril, snažil sa prelomiť „hrádzu, ktorá delila spisovateľov od ľudu“, pretože „spisovateľ a novinár má zostúpiť do vzťahov s ľudom a nedržať sa za dač vyššieho a velebnejšieho“. Preto aj publicistický štýl a tomu zodpovedajúci slovník je typický pre Hurbanovu tvorbu. Vyplýva to z jeho snahy „čo najviac sa zdeliť s národom“, usmerňovať a viesť ho prostredníctvom novín a časopisov. Slovenské novinárstvo v Hurbanovej dobe Okrem nerozvinutosti slovenského politického života, vážnou prekážkou šírenia národnej spisby bol maďarizačný tlak štátneho aparátu, podnikov, úradov, ale aj vysokej cirkevnej hierarchie. Vo väčších mestách v Bratislave, v Košiciach, Nitre, Prešove, v Banskej Bystrici a inde vládli bohatí maďarskí a nemeckí mešťania, ktorí tu slovenský život systematicky utláčali a vyháňali na perifériu. Roztratená a napospol chudobná inteligencia, ako aj kupci a remeselníci, bez väčších mestských stredísk, bola slabou zárukou rozvoja našej kultúry a novinárstva. Veď mnohí z nich odoberali noviny a časopisy „na borg“ a ani po rokoch ich nezaplatili. Vydavatelia však napriek tomu dávali noviny na úver, už aj z obavy pred obvinením, že „nemajú rodáckej dôvery, ani šetrného súcitu s tými, ktorí okamžite predplatiť nemôžu“. „Keby niekto,“ tvrdil Daniel Lichard, „nazrel do účtov slovenských redakcií, zhrozil by sa nad sumami, ktoré sú pre vydavateľstvá stratené.“ Inou a nemenej boľavou stránkou distribúcie slovanskej literatúry a novín bol nedostatok kníhkupcov, ktorí sa tým zaoberali. Už spôsob predaja kníh a časopisov bol zaostalý. Pred rokom 1848 významnejší kníhkupci, aký bol napr. bratislavský Karol Fridrich Wigand, debrecínsky Juraj Gsáthy a veľkosibiňský Martin Hochmeister, boli nútení s vozmi kočovať po okolitých stoliciach a tak predávať svoj tovar. Podľa zákonného článku VIII. z roku 1872 sa umožňovalo aj zakladanie kníhkupectiev, z ktorých mnohé sa zaoberali vydávaním kníh a časopisov. Slovenskí kníhkupci mali však len malé obchody, v ktorých nemohli čakať na zákazníkov, ale museli tiež za nimi chodiť na výročné trhy, púte a pod. Mohli sa pritom spoliehať len na vlastnú propagáciu knižných a časopiseckých noviniek. Aby neprerobili, počínali si opatrne. Preto sa aj málokedy počet vydaných exemplárov líšil od počtu dopredu prihlásených predplatiteľov, no ani tak sa nedali vylúčiť finančné straty. Ani J. M. Hurban, ktorý si subskripciou zabezpečoval odbyt svojich časopisov a kníh, sa za dlhé roky nevedel zbaviť dlžôb. Zarážajúce je, že práve roku 1863, keď sa zakladá Matica slovenská a „národná aktivita“ je na pomerne vysokom stupni, slovenskí redaktori sa sťažujú na malý počet predplatiteľov. Pešťbudínske vedomosti mali vtedy 404, Černokňažník 290, Sokol 211 predplatiteľov. Roku 1865 oznámil Viliam Pauliny-Tóth, že jeho Sokol má už len 171 predplatiteľov a to vtedy, keď sa očakávala veľká kampaň Matice slovenskej za rozšírenie počtu odberateľov a čitateľov slovenskej tlače. Redaktori slovenských novín a časopisov pred prvou svetovou vojnou, medzi ktorými J. M. Hurban vyvodil, museli vtedy bojovať nielen s chudobou, nedostatkom spolupracovníkov, s odtrhnutosťou od významnejších mestských centier, ale aj so zlým komunikačným spojením, s tlačovými pravotami, s cenzúrou a konfiškáciou novín – i s chladným prijatím vo vlastných radoch. Preto sa aj Ján Francisci-Rimavský nad hrobom Mikuláša Š. Ferienčíka takto vyslovil o životnom osude vtedajších slovenských novinárov: „Čože je to za postať, tá postať časopisnej činnosti slovenskej? Je to boj proti presile iných a proti slabosti vlastných; je to boj, v ktorom keď i víťazíš, predsa často podliehaš, je to boj, v ktorom keď krvácaš, keď podliehaš, nepríde Ťa podporiť ten, za koho podliehaš a keď omdlievaš, nejde Ťa obživiť ten, za koho omdlievaš“. Hurbanova publicistika V Hurbanových článkoch v súlade s jeho naturelom, je veľa polemiky, kritiky i vášnivého osobného zaujatia. Svoje polemické príspevky nielen v novinách publikoval, ale významnejšie z nich znovu vydával tlačou ako osobitné separáty, čím chcel znásobiť ich spoločenský vplyv. Chránil sa, ako sám v Slovenských pohľadoch povedal, „polemie jalovej“, no neustúpil, keď bolo treba brániť vyššie národné záujmy nielen proti maďarizátorom typu Zaya, Šimku, ale aj proti odporcom spisovnej slovenčiny, medzi ktorými začiatkom päťdesiatych rokov minulého storočia patrili Ján Kollár, Daniel Lichard, Jonáš Záborský i Andrej Radlinský. Hurban bol ako polemický a kritický novinár obávaným protivníkom. Môžeme ho charakterizovať hlavne ako spravodajcu, reportéra a kritika, kým napr. jeho generačný druh Ľudovít Štúr bol predovšetkým úvodnikárom a politickým komentátorom. Kým Štúrovi aj do novinárskych článkov preniká vedeckosť, Hurbanovi aj do vedy preniká publicistika. V bojovnosti a v kritičnosti by sme mu ťažko hľadali podobného medzi slovenskými novinármi minulého storočia. Pre novinársku prácu sa Hurban nijako špeciálne nepripravoval a zoznamoval sa s ňou takrečeno v pochode. Vyplývalo to z obmedzených možností národného i sociálneho života na Slovensku, ale aj z pracovnej preťaženosti tohoto muža. Hurbanovi, tak ako aj Ľudovítovi Štúrovi i Jánovi Franciscimu, nebolo novinárske povolanie cieľom, ale prostriedkom, pomocou ktorého mohol vhodne a pohotovo reagovať na meniacu sa situáciu a ovplyvňovať ju. V podmienkach surového nacionálneho útlaku bol však vplyv jeho publicistiky mnohonásobný. Novinárska činnosť J. M. Hurbana je rozsiahla. Písal veľa článkov do novín a časopisov, ktoré sám vydával. Zoznam periodík, do ktorých J. M. Hurban prispieval Hronka – vydavateľ Karol Kuzmány (1837) Květy – periodikum vydávané v Prahe (1838 – 1845) Slovenskje národňje novini (1845 – 1848) Orol tatranský (1845 – 1848) Národné noviny – vydavateľ Karel Havlíček Borovský Víděnský denník – pritohavlíčkovské periodikum Slovenské noviny a ich príloha Světozor – periodikum vydávané vo Viedni (1857) Pešťbudínske vedomosti Národné noviny Černokňažník (1861 – 1862) Sokol – vydavateľ Pavol Dobšinský a Viliam Pauliny-Tóth (1861) Letopis Matice slovenskej (1870) Slovenskje pohladi na vedi, umeňja a literatúru (1846 – 1851) a Slovenské pohľady (1881 – 1887); vydávané a redigované jeho synom Svetozárom a Jozefom Škultétym Česká včela (1842) Slovanský pozorník (1842) Jahrbücher für slawische Literatur (1844) almanach Nitra (1842 – 1853, 1876 – 1877) almanach Concordia (1858) Lipa (1862) Slovenská čítanka (1864 – 1865) Tábor (1870) Ruch (1882) Slovník naučný – vydavateľ Riegler Jeho príspevky nájdeme aj v cirkevných časopisoch, akými boli: Evanjelické cirkevné noviny (1860 – 1861) Stráž na Sione (1871 – 1872) Cirkevné listy (1863 – 1871) a iné. Predpokladáme, že Hurbanove príspevky sú aj v novinách viedenských, peštianskych, záhrebských a iných. Aj zo zbežného prehľadu článkov J. M. Hurbana vidíme ich neobyčajne bohatú tematickú a žánrovú paletu. Písal literárno-historické štúdie, kritiky, recenzie, úvodníky, fejtóny, komentáre, správy i glosy. V príspevkoch sa zaoberal slovenskou i slovanskou národnou prítomnosťou i minulosťou, otázkami školskými, kultúrnymi, národnoobrannými, politickými, ľudovýchovnými, osvetovými, cirkevnými, filozofickými a inými. Hurbanov novinársky záujem, ako aj jeho literárna práca sa dotýkali predovšetkým slovenského života. Bol vždy jeho bdelým strážcom, obrancom, pozorne sledoval jeho pulzovanie a v nie jednom prípade dával mu aj smer. Zo zorného uhla domácich, národných potrieb a záujmov sledoval a posudzoval aj vonkajšie udalosti európske a svetové. Podľa všetkého, Hurbana k novinárskej práci pritiahol o dva roky starší Ľudovít Štúr, ktorý ho získal pre členstvo v Spoločnosti česko-slovenskej pri Evanjelickom lýceu v Bratislave už v roku 1835. Tu sa Hurbanovi, ako sám hovoril „rozžela svíce, rozplápolala pochodeň života“. Hurban potom zastával rozličné funkcie v Spoločnosti i v Ústave reči a literatúry československej, ktorý sa stal roku 1837 jej nástupcom. Hurban sa stal tiež zapisovateľom Ústavu, pričom vybavoval aj jej korešpondenciu s nebývalou horlivosťou. Práve touto dopisovateľskou činnosťou, ktorá zabezpečovala kolobeh informácií medzi bratislavským národným strediskom a slovenským vidiekom, Hurban získaval zručnosť v písaní i v komentovaní správ, čo neskoršie vo svojej novinárskej práci vhodne uplatňoval. Na kvalitatívne vyšší stupeň z informatívneho a spravodajského hľadiska postavili spolkové korešpondovanie príslušníci radikálneho tajného spolku slovenskej mládeže Vzájomnosť, vedeného A. Vrchovským, B. P. Červenákom, P. Ollíkom a M. M. Hodžom. Tento spolok na návrh Daniela Krnúcha začal vydávať rukopisné Vzájomné listy, ktorých redaktorom v roku 1839, po odchode B. P. Červenáka na univerzitné štúdia do Halle, bol práve Hurban. Keď Hurban získal funkciu ústredného korešpondenta a redaktora rukopisných novín, dal im pokrokové zameranie. Viedol ich v protifeudálnom, protimaďarizačnom a v kritickom duchu. Rozsah týchto rukopisných novín bol už aj z technických príčin malý a počet ich exemplárov sa rátal len na desiatky. Preto ani nemohli mať, napriek tomu, že ich čísla kolovali medzi mnohými, taký spoločenský vplyv a ohlas, ako si to vedenie Vzájomnosti želalo. Preto sa aj začala medzi štúrovcami rozsiahla výmena názorov na zameranie, charakter a pomenovanie budúcich slovenských novín a časopisov, ktoré už chceli vydávať tlačou. Hurban vtedy radil, aby si Slováci založili politické noviny, ale aj beletristicko-literárny časopis. Hurban sa potom zúčastnil na zložitých zápasoch spojených s koncipovaním a s predložením Slovenského prestolného prosbopisu z roku 1842 viedenskému panovníckemu domu, v ktorom sa tiež slovenská inteligencia dovolávala povolenia na vydávanie politických novín, ako aj vymenovania osobitných slovenských cenzorov, čo by bolo podstatne uľahčilo vydávanie národnej literatúry. Hurban sa podieľal v rokoch 1841 – 1845 na ťažkom zápase o povolenie vydávania Slovenských národných novín a Orla tatranského. Ako sme spomínali aj po roku 1845 veľmi pozorne sledoval osudy tohto tlačového orgánu a neváhal Štúra kritizovať vtedy, keď sa domnieval, že si ako redaktor novín správne nepočína. Vidieť to aj z jeho článku „Našim novinám a Orlovi tatranskému k novému roku“, Ktorý 25. decembra 1845 poslal do redakcie Štúrových novín. Štúr však tento kritický článok nechcel uverejniť, takže uzrel svetlo až o dva roky v Hurbanových Slovenských pohľadoch. Hurban Štúra ako redaktora vtedy kritizoval aj v súkromných listoch. Bolo to však len prechodné, lebo Hurbanovi kritika redaktorskej práce Ľudovíta Štúra nebránila ho zastávať proti útokom Jána Kollára, proti predstaviteľom maďarskej vládnucej triedy, ktorí boli zásadnými nepriateľmi Slovenských národných novín. O týchto prvých slovenských politických novinách sa Hurban vyslovil, že ich „celuo Slovensko so zápalom čítalo“. Hurban, ktorý písal svoje články aj pod skratkami a pseudonymami (Dr. H., J. M., J. L. Trenčiansky, Ľudovít Pavlovič, M. Z. Bohuslavíc, M. Selovský a pod.), bol už v začiatkoch svojej novinárskej práce zásadným a neústupným. Tak si možno vysvetliť aj jeho nechuť robiť kompromisy a prispôsobovať sa pri písaní článkov konzervatívnym požiadavkám Juraja Palkoviča, ako vydavateľa Tatranky. Hurban preto aj odmietol publikovať svoje príspevky v Palkovičovom časopise. V tej istej dobe posielal už Hurban svoje komentované správy o kultúrnom a literárnom živote Slovenska do pražských Květov. Pri Hurbanovi nájdeme len veľmi zriedkavo tzv. čistú správu. To sa priečilo jeho naturelu, pretože bol zvyknutý ku všetkému zaujímať vlastné kritické stanovisko, ktoré často mávalo aj ironické ostrie. Po roku 1838 sa stal Hurban popri Bohuslavovi Nosákovi a B. P. Červenákovi najvýznamnejším slovenským dopisovateľom pražských Květov. Aj v týchto príspevkoch bol síce nadšeným propagátorom československej spolupráce postavenej na základoch rovnoprávnosti, no neváhal pritom obraňovať štúrovskú spisovnú slovenčinu a nárok každého, teda aj slovenského národa na vlastnú, v rodnom jazyku vytváranú literatúru, kultúru a vedu podľa zásady: “V záležitostiach kmeňových svojich rozhodovať musí kmeň sám, rokovať o nich náleží všetkým Slovanom". Odmietal preto aj názor tých ojedinelých českých vzdelancov, ktorí vtedy považovali slovenskú spisbu len za „taký duovažok a accidens literátov českých“. Za veľmi významné a v slovenskej žurnalistike, priamo za prevratné považujeme Hurbanove vystúpenia so Slovenskými pohľadmi "na vedi umeňja a literatúru" na Veľkú noc roku 1846 – v dobe vrcholenia predrevolučnej činnosti štúrovskej generácie. Hurbanova filozofia Hurban a Hegel Rozboru Hurbanových filozofických postojov sa venoval v knihe Štúrovci a Hegel profesor Rudolf Dupkala. Hegelova filozofia podľa Rudolfa Dupkalu zaznamenala ohlas v prácach: Úvod k Červenákovmu Zrkadlu Slovenska, Vedaa Slovenské pohľady, Ľudovít Štúr (Rozpomienky, Slovensko a jeho život literárny, Prítomnosť a Obrazy zo života Tatranského. O prvé (pozitívne) kontakty Hurbana s Hegelovou filozofiou sa pričinil – čoskoro po svojom návrate z Nemecka – Ľudovít Štúr. Vzťah Hurbana k Hegelovi prešiel podľa Dupkalu – počas jeho tvorby – vývinom, v ktorom možno vyčleniť dve základné etapy: etapu aplikačnej recepcie Hegelovej filozofie; etapu odmietania, resp. negácie tejto filozofie. V prvej etape sa Hurban snaží s Hegelom vyrovnať viac menej ako filozof, resp. filozoficky. V druhej etape už Hegela reflektuje predovšetkým ako teológ, resp. teologicky, pripomína Dupkala. Filozofiu Hurban chápe ako univerzálnu „vedomosť“ o prejavoch ducha v prírode i v ľudskej spoločnosti, ktorá je potrebná tak pre jednotlivého človeka, ako aj pre celé národy. Vo vzťahu k slovenskému národu jej potrebu Hurban zdôvodňoval slovami. Podľa Dupkalu je dominantnou kategóriou Hegelovej filozofie, ktorou je absolútna idea, resp. absolútny duch, Hurban prezentuje ako vnútorne dynamické a tvorivé bytie. Hurbanov hegelianizmus sa prejavil tiež v jeho názoroch na dejiny: „história, ktorá dľa náuk racionalistov bola iba hromada nesúvislých faktov, ktoré neprenikala žiadna všetko zjednocujúca a všetko oduševňujúca myšlienka, táto história dostala v Heglovej »filozofii histórie« nového pôvabu a lesku novej podoby, živšieho, poetičnejšieho a záživnejšieho záujmu“ . Svetové dejiny Hurban chápe – v nadväznosti na Hegela – ako proces napredovania svetového ducha v uskutočňovaní, resp. uvedomovaní si slobody pripomína Dupkala. Po potlačení národného hnutia štúrovcov v r. 1849, nástupe Bachovho absolutizmu a predovšetkým po smrti Ľ. Štúra, sa Hurban stále výraznejšie identifikuje s teológiou a z dogmaticko-teistických pozícií prehodnocuje aj svoj pôvodný vzťah k Hegelovi. V mladosti teda Hurban charakterizoval Hegelovu „sústavu“ ako „najvyššie filozofické vedomie sveta“. Neskôr jeho náboženské myslenie späté s vedomím Slovanstva „porazí“ – ako to zdôrazňuje Vladimír Mináč – „aj najvyššie filozofické vedomie sveta, totiž Hegla a hegeliánstvo. Hegel teda nie je pre Hurbana cieľ, ale posledný medzistupeň, po ňom príde dokonalosť, slovanská veda, ktorá akoby bola tajným cieľom všetkých ľudských snažení“ dodáva Dupkala. Slovanská veda Rudolf Dupkala bližšie definuje tiež Hegeliánsky výklad dejín podľa Hurbana, ktorý zavŕšil analýzou a interpretáciou objektivizácie ducha v historickom vývoji Slovanov a Slovákov s akcentom na prejavovanie sa ducha v ich vede, náboženstve a literatúre. Filozoficky zaujímavá je v tejto súvislosti najmä Hurbanova predstava o prejavovaní sa ducha v slovanskej vede, ktorá je – okrem iného – tiež typickou ukážkou jeho teistickej reflexie Hegelovej filozofie. Takto chápaná veda sa vonkoncom nevyčerpáva len rozumom. Charakteristickou črtou slovanskej vedy je skutočnosť, že sa „živí“ všetkými duchovnými aktivitami človeka: filozofiou, náboženstvom, umením atď. konštatuje Dupkala. Jej základom je syntéza rozumu a viery, v dôsledku čoho Hurban používa pre jej označenie aj termín „viero-veda". Videňja Ďalej Dupkalu vo svojej štúdii uvádza, že dominantným princípom, resp. „najprednejším ťahom“, či „najzvláštnejším momentom“ všetkej slovanskej vedy je – podľa Hurbana – tzv. „videňja“, lebo „kdo nevidí ten ani ňevje, t .j. ňevje istoti a pravdi“. Videňja, však Hurban nechápe ako synonymum zmyslového vnímania či nazerania. Prezentuje ho ako syntézu všetkých duchovno-kognitívnych dispozícií človeka, ktoré sa realizujú prostredníctvom aktivity rozumu, vnútorných zmyslov, citov a viery, dodáva Dupkala. Polemika so Ctibohom Zochom a Petrom Kellnerom-Hostinským Dupkala uvádza, že reakcia štúrovcov na Hurbanovu predstavu o slovanskej vede bola zjavne heterogénna. Zatiaľ čo Ctiboh Zoch vyjadruje voči nej viaceré námietky, Peter Kellner-Hostinský sa prezentuje ako jej otvorený apologét. Literárna činnosť Jeho prvé diela, zväčša básnické, boli písané ešte biblickou češtinou, no i tak sa stali súčasťou formovania štúrovskej básnickej školy. Spočiatku písal najmä vlasteneckú a ľúbostnú lyriku alebo historickú epiku, pričom niektoré z jeho básní boli dokonca i zhudobnené, no najväčšie zásluhy má najmä na presadzovaní nových estetických a ideových kritérií v básnickej a literárnej tvorbe. Neskôr sa začal venovať viac próze, kde popri historických témach spracovával i námety zo súčasnosti, cestopisné črty a iné. Literárne dielo Poézia 1837 – Žalospěv na smrt Jana Volka (uverejnené v Hronke) 1842 – Osudové Nitry, báseň 1861 – Piesne nateraz, básnická zbierka 1930 – Básně a písně českolovenské, básnická zbierka Chlebář, báseň Odhlasy Slovomila Kořennatého, báseň Próza 1841 – Cesta Slováka ku bratrům slavenským na Moravě a v Čechách – cestopisná reportáž z vlastnej cesty po českých zemiach 1842 – Svadba krále velkomoravského 1844 – Prítomnosť a obrazy zo života tatranského 1844 – Prechádzky po považskom svete 1845 – Svatoplukovci: aneb Pád říše Velkomoravské 1861 – Gottšalk 1846 – Olejkár – historická povesť z počiatku 14. storočia 1846 – Rázmocký kúpeľ – Hurban je pravdepodobným autorom, vyšlo v Orli tatranskom 1847 – Korytnické poháriky 1847 – Od Silvestra do Troch kráľov 1853 – Slovenskí žiaci Výbery 1954 – Od Silvestra do Troch kráľov 1956 – Obrazy zo života 1983 – Dielo I a II Literárno-historické práce 1851 – Karel Štúr 1852 – Pán Daniel Lichard jako mstitel smrti Kollárovej 1877 – Viliam Pauliny-Tóth a jeho doba 1928/1944 – Ľudovít Štúr I – IV 1959 – Ľudovít Štúr - Rozpomienky na revolučné roky 1848/1849 Spisy Slovo o spolkoch miernosti a školách nedeľných, ľudovovýchovný spis 1972 – Slovensko a jeho život literárny 1973 – Životopisy a články 1975 – Od Silvestra do Troch kráľov 1975 – Svadba kráľa veľkomoravského 1976 – Slovenskí žiaci Cirkevno-historické práce 1846 – Unia čili spojení lutheranů s kalviny v Uhrách 1846 – Zněuctění památky Dra Martiha Luthera 1855 – Nauka náboženství křesťanského 1860 – Cirkevní světlo ve tmách času přítomného 1861 – Cirkev evanjelicko-lutheránska v jejich vnitřních živlech a bojích na světe, dielo, za ktoré získal doktorát z teológie na lipskej univerzite 1861 – Die Kirchenparteien und die Kirche 1863 – Svědectví pravdy sedmi starších cirkve ev. a v. Něm. lupčanské 1864 – Sedm hromů 1868 – Dra Martina Luthera malý katechizmus 1873 – O vývině řádneho manželstva a jako se zásadně chovati má cirkev evanjelicko-luteránska v krajine, v které je platný rychářsky sobáš? 1890 – Slovo páně zustáva na věky Vydavateľská činnosť V roku 1842 začal vydávať almanach Nitra. Ten mal poskytovať priestor slovenským autorom a vyšiel v rokoch 1842, 1844, 1846 – 1847, 1853, 1876 – 1877. Jeho prvé číslo vyšlo ešte v biblickej češtine, no už od druhého čísla v roku 1844 začal vychádzať v novej spisovnej slovenčine a bol jej hlavným propagátorom. Na podporu literárnoestetických, kultúrnych a vedeckých zámerov svojej generácie začal v roku 1846 vydávať už v novej spisovnej slovenčine časopis Slovenské pohľady na vedy, umenia a literatúru. Tu okrem literárnych a kultúrno-osvetových článkov tiež publikoval články brániace štúrovskú slovenčinu a taktiež rozsiahlu štúdiu Slovensko a jeho život literárny, ktorá tvorí základný kameň modernej slovenskej literárnej historiografie. Časopis pod jeho vedením vyšiel v rokoch 1846 – 1847 a v roku 1851. Okrem toho vydával i ďalšie periodiká, zväčša cirkevného rázu: Cirkevné listy (1863 – 1874), Listy missionárske (1867 – 1869) a Stráž na Sione (1871 – 1872). Pamiatky V roku 1948 bolo malé mestečko Stará Ďala premenované na Hurbanovo. Hurbanovo meno sa objavilo aj ako názov ulíc a námestí v mnohých slovenských, ale i českých mestách a dedinách. V Hlbokom sa nachádza jeho náhrobný pomník a pamätník na cintoríne (autor Dušan Jurkovič, 1943), pamätný dom (evanjelická fara) a socha. Jeho pomník sa nachádza i v Novom Meste nad Váhom (autor J. Pospíšil, 1928) a pamätné tabule sa nachádzajú i v Beckove a Brezovej pod Bradlom. Monumentálny pamätník s jazdeckou sochou bol postavený v Žiline (autor L. Berák, 2006). Jeho literárna pozostalosť sa stala súčasťou Literárneho archívu Matice slovenskej. Jeho osobnosť sa stala námetom pre mnohé historické literárne diela a divadelné či televízne hry. Rodinné vzťahy Otec: Pavol Hurban Matka: Anna Hurbanová, rod. Vorosová Manželka: Anna Hurbanová, rod. Jurkovičová Deti (5 synov a 4 dcéry): Svetozár Hurban-Vajanský, slovenský spisovateľ Vladimír Hurban, evanjelický farár, otec Vladimíra Konštantína Hurbana (VHV) Konštantín Swätoboj Hurban 3.8.1858-? Cyril Method Ján Hurban 22.5.1854-? Božena, vydatá Royová, matka básnika Vladimíra Roya Želmíra Mária 23.1.1852-30.12.1878, manželka Viktor Lorenca Ľudmila Anna Hurbanová 16.7.1860-?, manželka Dionýza Feju Bohuslav Jozef Ludevít Hurban 15.3.1862-? Svätoslava Hurbanová 14.3.1856-? Zdroj BERAN, Z.: Jozef Miloslav Hurban. In: Slovník slovenských spisovateľov. Praha : Libri, 1999, s. 225 - 228. BRTÁŇ, R.: Postavy slovenskej literatúry. Bratislava : Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1971, s. 270 - 289. KODAJOVÁ, Daniela - MACHO, Peter a kol.: Jozef Miloslav Hurban - osobnosť v spoločnosti a reflexii. Bratislava : Historický ústav SAV - VEDA, vydavateľstvo SAV, 2017. ISBN 978-80-224-1607-8 KUSÝ, I.: Jozef Miloslav Hurban. Bratislava : Tatran, 1948. MRLIAN, O.: Jozef Miloslav Hurban. Bratislava : Osveta, 1959. NOGE, J.: Slová, ktoré pripravovali čin. In: J. M. Hurban: Dielo I. Bratislava : Tatran, 1983, s. 15 - 30. NOGE, J.: Umelec a literárny publicista Jozef Miloslav Hurban. In: Slovenská romantická próza. Bratislava: Slovenská akadémia vied, 1969, s. 301 - 363. WINKLER, Tomáš: Perom a mečom. Martin : Matica slovenská, 1997. Život zvoniaci činom. J. M. Hurban. Život a dielo v dokumentoch. Editor: T. Winkler, Martin : Osveta, 1987. Referencie Iné projekty Externé odkazy Pamätník J. M. Hurbana v Žiline Plné texty diel J. M. Hurbana Piesne nateraz. Viedeň: O O. Mechitharistov, 1861. 32 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB Štúrovci Narodenia v 1817 Úmrtia v 1888 Slovenskí filozofi Slovenskí novinári Slovenskí politici Slovenskí spisovatelia Slovenskí evanjelickí kňazi Superintendenti Osobnosti z Beckova Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach Osobnosti na slovenských poštových známkach


Úrazové dávky - prípad smrti | Slovenská asociácia pohrebných a kremačných služieb Úrazové dávky pre prípad smrti Úrazovými dávkami pre prípad smrti sú pozostalostná úrazová renta a jednorazové odškodnenie. Fyzická osoba, voči ktorej mal poškodený, ktorý zomrel v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania, v čase úmrtia vyživovaciu povinnosť určenú súdom a v čase úmrtia nedovŕšil dôchodkový vek alebo mu nebol priznaný predčasný starobný dôchodok, má nárok na pozostalostnú úrazovú rentu. Pozostalostná úrazová renta sa vypláca v období, počas ktorého mala trvať táto vyživovacia povinnosť . Nárok na pozostalostnú úrazovú rentu nevzniká fyzickej osobe, ktorej z dôvodu smrti poškodeného vznikol nárok na jednorazové odškodnenie. Nárok na pozostalostnú úrazovú rentu zaniká dňom, v ktorom by poškodený dovŕšil dôchodkový vek. Pozostalostná úrazová renta sa zvyšuje podľa ustanovení zákona o zvyšovaní dôchodkových dávok. Náhrada nákladov na výživu pozostalých, ktorá sa vyplácala k 31. decembru 2003 a nárok na jej výplatu trvá aj po tomto dni, sa považuje od 1. januára 2004 za pozostalostnú úrazovú rentu, a to v sume, v akej patrila do 31. decembra 2003, pričom sa primerane zvyšuje podľa ustanovení zákona. Manžel, manželka a nezaopatrené dieťa poškodeného, ktorý zomrel v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania, majú nárok na jednorazové odškodnenie. Suma jednorazového odškodnenia manžela alebo manželky je 730-násobok denného vymeriavacieho základu, najviac 1 000 000 Sk. Všetky horeuvedené sumy platné k 31. decembru kalendárneho roka sa zvyšujú vždy od 1. januára nasledujúceho kalendárneho roka o percento zvýšenia dôchodkovej dávky. Za náklady spojené s pohrebom sa podľa tohto zákona považujú najmä: náklady účtované pohrebnou službou, ktorá poskytla služby spojené so náklady na spopolnenie, ak nie sú súčasťou nákladov účtovaných pohrebnou náklady na zriadenie pomníka alebo náhrobnej tabule, náklady na úpravu hrobu. Suma náhrady uvedených nákladov je najviac 50 000 Sk. Fyzická osoba, ktorá s poškodeným, ktorý zomrel v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania, žila ku dňu jeho smrti v domácnosti, a nezaopatrené dieťa poškodeného majú nárok na náhradu: jednej tretiny výdavkov vynaložených na smútočné ošatenie, najviac v sume 3 000 Sk pre každú fyzickú osobu a nezaopatrené dieťa;


text: Seattlem otriasajú série záhadných vrážd a Belle znovu hrozí nebezpečenstvo od zákernej upírky, ktorá stále túží ju zabiť. Uprostred toho všethého se ešte k tomu musí rozhodnúť, čomu dá prednosť: láske k Edwardovi, alebo priatelstvu s Jacobem. Edward je upír, Jacob vlkodlak. Sú ako ľed a oheň. Spoločnú majú len vzájomnú nesmieriteľnú nenávisť. A eště jedno rozhodnutie musí Bella spraviť: má zvoliť život alebo smrť? Ale čo pre ňu znamená život a čo je smrť?


text: Hipparchia z Maróneie alebo Hipparchiá z Maróneie bola starogrécka filozofka, predstaviteľka kynizmu, manželka Kratesa z Téb, sestra Metrokla. Iné projekty Externé odkazy Filozofi starovekého Grécka


Podľa George Lucas populárne filmár, "zvuk je polovica skúsenosti" keď sme sa pozerať na film. Zvuk môže zlepšiť atmosféru cez ostré zvukové efekty, alebo môžete zmeniť emócií prostredníctvom hudby. Riadenie svoj vlastný film projekt na iPhone alebo iPad je veľký zážitok, ale nemusí to byť hodný Ak zvuk nie je vaše očakávania. iMovie v tejto súvislosti vám môže pomôcť pri riadení vaše video projekt na iPhone alebo iPad. V tomto článku sa budeme diskutovať o tom, ako pridať dabing a zvukový efekt pomocou iMovie. Tu je krok za krokom návod na výrobu dabing na iMovie. " Part1: Pridať hovorený v iMovie na iPhone/iPad Part2: iMovie komentovanie na Mac Part3: Čo robiť ak komentovanie nefunguje? Part1: Pridať hovorený v iMovie na iPhone/iPad 1. Otvorte iMovie app a kliknite na projekty. Môžete buď vytvoriť nový projekt kliknutím na znamienko plus alebo jednoducho dvojitým kliknutím na existujúci projekt spustiť. Znamienko plus je zvyčajne v pravom hornom rohu aplikácie, ako je znázornené na obrázku. 2. klepnite na video v pravom hornom rohu a dvojité poklepanie na požadovaný klip pridať do časovej osi. Miesto na časovej osi stlačením na klip a umiestnenie do požadovaného umiestnenia. 3. presuňte doľava alebo videoklip tak, že biela čiara je umiestnená kdekoľvek chcete komentovanie začať. 4. po dokončení vyššie uvedených krokoch, ťuknite na tlačidlo mikrofónu v pravom dolnom rohu. Dav sa objaví pre nahrávanie. Touch tlačidlo nahrávania a po čase začne, začať hovoriť. Pri nahrávaní sa zobrazí červené pole. 5. po dokončení nahrávania, kliknite na tlačidlo zastaviť. Klepnite na preskúmanie nahrávku prehrať späť. Ak nie ste spokojní, môžete re-zaznamenať kliknutím dobyť. Ak ste spokojní s ním, dotknite sa akceptovať Ak chcete pridať zvukový záznam do projektu. 6. môžete tiež pridať zvukový efekt kliknutím na zvukové možnosti v pravom hornom rohu aplikácie. Budete prísť s rozbaliť ponuku a odtiaľ vyberte možnosť "Zvukové efekty". 7. po dokončení vyššie uvedených krokoch, nájdete zoznam zvukových efektov, z ktorých si môžete vybrať a ťuknite na položku. Hrať na ikonu Ukážka zvukového efektu. Akonáhle ste spokojní s zvukový efekt, kliknite na ikonu šípky. 8 vybraný zvukový efekt pribudne všade tam, kde ste umiestnili biele zvislé čiary. S cieľom presunúť zvukový efekt, jedným kliknutím na zvukový efekt na časovej osi a presuňte ju na požadované miesto. Môžete nielen pridať video a upravovať podľa vlastnej cesty, ale aj záznam komentovania pomocou Mac. Ak si nie sú vedomí, ako nahrávať hovorený na Mac, tu je krok za krokom návod vás naučí. 1. Ak je to potrebné, pripojenie mikrofónu k počítaču Mac. 2. kliknite na tlačidlo Voiceover v paneli s nástrojmi, ktoré prinesie popup okno komentovanie. 3. Ak ste ešte neurobili, zvoľte vstup z kontextového menu, ako vidíte na obrázku. 4. Nastavte hlasitosť vstupu jazdca môžete upraviť Citlivosť mikrofónu. Ak hladina zvuku je nízka, ako hovoríte, zvýšiť percento. V prípade, že je príliš vysoká ju presunúť späť. 5. Nastavte spínaè zníženie hluku upraviť úroveň hluku. Ak jazdec je upravené právo, zaznamená sa menej hluku. Ak chcete zvuk zaznamenávajú nespracované, zrušte začiarknutie políčka vylepšovania hlasu. 6. kliknite na bod na filmový pás, kde chcete nahrávanie začať. iMovie odpočítava 3 sekundy pred bodom a začne nahrávanie. 7. hovoriť do mikrofónu. Filmový sčervená naznačujú, kde nahrávania došlo. 8. na zastavenie nahrávania kliknite v prehliadači projektu alebo jednoducho stlačte kláves Esc na klávesnici. Nový zvukový klip bude pripojený na filmový pás, ktorý je možné upravovať rovnako ako ostatné, ako je znázornené na obrázku. 9. Ak chcete nahrávať iný komentovanie, kliknite ďalší klip alebo jednoducho na tlačidlo komentovanie nástrojmi znova vypnúť nástroj. Ak komentovanie nefunguje na Mac, existuje niekoľko možných príčin a jednoduché spôsoby, ako to opraviť. Tu je stručný návod, ako vyriešiť problém komentovanie na počítači Mac. 1. Otvorte windows komentovanie kliknutím na nové tlačidlo voiceover v paneli úprav. 2. z kontextového menu kliknite na záznam a vyberte vstupné zariadenia. Väčšina Mac prichádza s vstavaný mikrofón, ale môžete pridať svoj vlastný rovnako. 3. presuňte tlačidlo hlasitosti podľa vašich požiadaviek. Môžete analyzovať úroveň hlasitosti vášho hlasu s ľavou a pravou vstupné metrov. Musí byť najmenej 50% na správnej hlasitosti. 4. posuňte hluku redukcia na pravom. 5. Vyberte odkiaľ začať hovorený komentár. Kliknutím na konkrétnu časť do galérie, kde si prajete spustiť hovorený komentár. 6. Začnite hovoriť po výzve iMovie. Uistite sa, že sa pozerať na video, ako si zaznamenať tak, aby sa musí zhodovať s akciou. 7. kliknite na ľubovoľné miesto v okne iMovie zastaviť nahrávanie. 8. kliknite na tlačidlo Zavrieť v okne komentovanie. > Zdrojov > iMovie > ako pridať hovorený v iMovie na Mac, iPhone/iPad


Nábrežie armády gen. L. Svobodu 1/1 izba = 37 € / noc - uvedené ceny sú na osobu s raňajkami 10 % - do 10 hostí 20% do 20 hostí 25 % - do 20 hostí - stravovanie v reštaurácii botela 28x 1/2 kajuty Ubytovanie poskytujeme v 28 útulných dvojmiestnych kajutách, vybavených pohodlnými lôžkami, sprchovacím kútom s WC, rádiom, telefónom a TV-SAT. Pre ubytovaných hostí poskytujeme možnosť pripojenia sa na intenet ZDARMA. Reštaurácia so 60 stoličkami s výbornou kuchyňou ponúka pestrý výber slovenských a medzinárodných jedál, široký sortiment alkoholických a nealkoholických nápojov. Ubytovacie a stravovacie služby poskytujeme celoročne, v letnom období ponúkame príjemné posedenie na slnečnej terase s kapacitou cca 70 miest. Pre obchodné rokovania a stretnutia je k dispozícii samostatný salónik pre 15 osôb. Príjemné a tiché prostredie botela Fairway je ideálnym miestom pre Vaše firemné a rodinné stretnutia, svadby, promócie, oslavy životných jubileí a iné spoločenské akcie. Môžete si rezervovať priestory našej reštaurácie a kuchyňa Vám pripraví menu podľa Vašich želaní. Náš skúsený personál Vám je plne k dispozícii a na vysokej profesionálnej úrovni zrealizuje všetky Vaše predstavy a potreby. Botel Rairway ... najlepšie miesto na Dunaji ...