text: Veľmi rýchle, jednoduché a chutné jedlo. Pili sme k nemu Devín. Kuracie prsia nakrájať na malé kúsky a premiešať s nimi svetlú sójovú omáčku, hríbovú omáčku a ustricovú omáčku. Na hlbokú panvicu pridať olej, na ňom opražiť kuracie prsia, pridať ryžový ocot, podliať trochou vody, pridať na malé kúsky nakrájané hríby shi-take a pod pokrievkou dusiť približne 10 minút do mäkka. Na ďalšej panvici opražiť vajíčka ako praženicu. Ku kuraciemu mäsu a hríbom pridať nastrúhanú mrkvu a na kolečká nakrájanú mladú cibuľku. Premiešať a chvíľu opražiť. Ryžové rezance pripraviť podľa návodu - uvariť vo vriacej vode 3 minúty a scediť. Do panvice k mäsu pridať ryžové rezance, chvíľu opražiť a potom pridať praženicu. SÚŤAŽ: Nie je želatína ako želatína! Veľká noc je náročným obdobím pre každú gazdinku. Dr.Oetker má teraz pre vás dvoch pomocníkov, s ktorými budú vaše jedlá ozdobou sviatočného stola. TOP 15 - Najlepšie recepty mesiaca marec 2014 Najlepšie recepty mesiaca marec. Pozrite si TOP 15 receptov, ktoré sa vám najviac páčili. Recept mesiaca: Súťaž na apríl 2014 Aj tento mesiac hľadáme najlepší a najobľúbenejší recept. Vyhlasujeme súťaž, v ktorej víťazí recept uložený počas apríla 2014 do kuchárskych kníh na portáli Varecha.sk najviac krát. Veľká noc v USA Zahraniční Varecháči píšu o tom, ako sa oslavujú veľkonočné sviatky v ich krajine. Dnes z USA od Babav. Veľká noc v Turecku Zahraniční Varecháči píšu o tom, ako sa oslavujú veľkonočné sviatky v ich krajine. Archaa o Turecku. Veľká noc v Indii Zahraniční Varecháči píšu o tom, ako sa oslavujú veľkonočné sviatky v ich krajine. O Indii píše Methi.


source: wikipedia

text: Lin-ťi I-süan (, ; *?† 867) bol čínsky filozof, predstaviteľ čchanu. Referencie Ďalšia literatúra Úmrtia v 866 Čínski filozofi Budhistickí filozofi


V Pruskom si opäť zaspomínajú na Gavloviča - SME | MY Považská V Pruskom si opäť zaspomínajú na Gavloviča Už tento víkend sa v Pruskom uskutoční tradičné kultúrne podujatie - Gavlovičovo Pruské. Na návštevníkov čaká hudba, divadlo, spomienková svätá omša i ohňostroj. 4. aug 2014 o 12:51 Redakcia PRUSKÉ. Obec Pruské, Považské osvetové stredisko a Rímskokatolícka cirkev, farnosť Pruské spoločne pripravili už 47. ročník spomienkových slávností pri príležitosti úmrtia významnej osobnosti Hugolína Gavloviča. Je sa na čo tešiť, kultúrny program bude naozaj bohatý. Trojdňové oslavy začnú v piatok 8. augusta o 19,00 hod na námestí. Po slávnostnom otvorení sa predstaví divadlo Klauniky Brno s hrou Don Quijote de la Anča. Piatkový program bude pokračovať vo františkánskom kostole svätého Juraja, kde si o 21,00 hod. budete môcť vychutnať koncert Dagmar Mišíkovej a jej hostí. V druhý deň osláv sa o 19,00 hod. predstaví domáci divadelný súbor Hugo s komédiou Prekvapenie a o 21,00 hod. svojim spevom prítomných poteší nevidiaci spevák Maroš Bango. Sobotňajší kultúrny program ukončí ohňostroj. V posledný deň slávností sa o 17,45 hod. vo františkánskom kostole uskutoční spomienková svätá omša. V jej závere položia prítomní veniec k pamätnej tabuli pátra Gavloviča na priečelí kostola. Počas týchto troch dní sa budete môcť pozrieť aj do krypty kostola, kde je pochovaný Hugolín Gavlovič. V prípade nepriaznivého počasia sa predstavenia uskutočnia v kultúrnom dome, koncert Maroša Banga v Kostole svätého Petra a Pavla.


source: fineweb

text: Štátny znak Bieloruska Štátny znak Bieloruskej republiky bol prijatý všeľudovým hlasovaním dňa 14. mája 1995. Sú na ňom v striebornom poli v strede umiestnené obrysy štátnych hraníc Bieloruskej republiky, a to na pozadí vychádzajúceho slnka a zemegule. Vo vrchnej časti znaku sa nachádza päťcípá hviezda a po krajoch klasy, v ktorých sú na ľavej strane poprepletané kvety ďateliny a na pravej ľanu. Veniec je z každej strany trikrát prepletený stuhou červeno-zelenej farby, na ktorej sú v dolnej časti zlatými písmenami na nich napísané slová Bieloruská republika. Obsah Symbolika štátneho znaku[upraviť | upraviť zdroj] Súčasný štátny znak Bieloruska symbolizuje: - Klasy a kvetiny – historická vernosť Bielorusov k tvorivej práci. - Slnko – vieru vo víťazstvo spravodlivosti. - Zemeguľa – dosiahnutie hodnotného miesta vo svete. Historický štátny znak[upraviť | upraviť zdroj] Historický štátny znak Bieloruskej republiky bol výsledkom miestnych, kultúrnych a náboženských tradícii v heraldických tradíciách východnej Európy. V nich bolo vyobrazenie dospelého jazdca na koni s mečom v pravej ruke pripraveným vždy brániť svoju vlasť, ktoré bolo súčasťou pečatí feudálov, od vekov známe pod názvom Pahonia. Originál štátneho znaku[upraviť | upraviť zdroj] Národný symbol Bieloruska má dlhovekú históriu. Spočiatku to bol erb územia Bieloruska v Poľsko-litovskom štáte, neskôr štátny znak Bieloruskej ľudovej republiky. Vznik a ustanovenie Pahonie na bieloruských územiach a tiež jeho prerod v národný symbol nebol len jednoduchým aktom, ale skôr a reťazou historických udalostí. Výjav jazdca na koni (tzv. Pahonia) bola jedna z obľúbených a často zobrazovaných tém v umení, na minciach, pečatiach a klenotoch v období staroveku. Nebol však iba príležitostný. Chvíľa, keď si muž dokázal skrotiť koňa bola naozajstným obratom v jeho živote. Jazdec znamenal pre muža zjavnú výhodu, pretože bol silnejší a rýchlejší. Tento fakt bol silno vtlačený do mentality muža, ktorého od tejto chvíle v umení a sochárstve zobrazovali ako jazdca na koni. Bieloruský symbol Pahonie vznikol v ranej histórii rozvoja východných Slovanov. Objavoval sa už v písomných dokumentoch na začiatku 13. storočia. Výjav napádajúceho jazdca na koni sa začal etablovať ako štátny symbol Bieloruska niekedy v tomto období. Dnes je však jasné, že tento symbol má historické korene svojho vzniku v dávnej minulosti Bieloruska. Podľa niektorých zdrojov symbol jazdca na koni prvýkrát použil už v Litovskom veľkokniežatstve (obdobie stredovekého Bieloruska) knieža Trajdenis (1269 – 1281) alebo knieža Vytanis (1295 – 1316). Hypotézy vzniku[upraviť | upraviť zdroj] - Symbol Pahonie sa pravdepodobne stal erbom Bieloruska z dvoch dôvodov. Buď bol dynastickým erbom litovských kniežat, alebo sa štátnym znakom stal pre úzke prepojenie súčasného štýlu života Litovcov a mytologických tradícií ľudí, ktorí žili na území Litovského veľkokniežatstva. Ale štátny znak mohol mať podobný osud ako v krajinách západnej Európy, kde bol v 11. – 13. storočí veľmi známy. Nikdy sa však nestal štátnym symbolom niektorej západoeurópskej krajiny. Bol iba určitým poznávacím znakom, podľa ktorého Západ rozlišoval postavenie šľachticov vo feudálnej hierarchii. - Najstaršia idea vzniku Pahonie sa datuje do obdobia predkov Bielorusov. Podľa bieloruského historika a experta na heraldiku Anatolija Konstantinoviča Citoua v období 13. – 15. storočia boli litovské a bieloruské územia často napádané križiakmi. Je tiež všeobecne známe, že v rokoch 1474 – 1569 ukrajinské a bieloruské zeme, ktoré boli súčasťou Litovského veľkokniežatstva napádali Krymskí Tatári (vyše 75-krát). Preto bolo potrebné, aby sa v bojoch proti nepriateľom títo predkovia vedeli prezentovať a ubrániť pred ich nájazdmi. - Jazdec na koni bol prebratý z grécko-byzantskej tradície, z ktorej Litovské veľkokniežatstvo veľa čerpalo. Prijatie právoslávia ešte pred vznikom Litovského veľkokniežatstva v 10. storočí rozvíjalo väzby medzi východoeurópskymi kniežatstvami (Polackým, Smolenským, Turovo-Pinským, Kyjevským) a Konštantínopolom. V spojitosti s ich interpretáciou kresťanstva, špecifických mien a mytologických či skutočných hrdinov grécko-byzantského panteónu tieto kniežatstvá zasiali svoje korene do histórie Bieloruska. Jedna z najmarkantnejších a silných postáv bol sv. Juraj – mučeník a dobyvateľ. V regióne západnej Európy sa tento svätý považoval za patróna rytierov, ale vo východnej bol okrem toho aj patrónom roľníkov[1]. Tradičné vyobrazenie sv. Juraja vo východnej Európe je ako jazdec na koni, ktorý kopijou zabíja čierneho draka. Druhou postavou bol sv. Dmitrij Solúnsky, ktorý sa považuje za patróna Slovanov. Svätý Dmitrij Solúnsky bol vojak štátnik v Tesalonikách v dnešnom Grécku. Na ikonách bol často zobrazovaný so štítom, mečom a kopijou. - Veľmi podobná Pahonii a znaku Moskvy je ikona sv. Borisa a sv. Gleba. Podľa kroník to boli synovia kyjevského kniežaťa Vladmíra I. Veľkého, ktorých po jeho smrti v boji o trón Kyjevského kniežatstva zavraždil ich brat Sviatopolk. Historické kroniky v mnohom svedčia o ich zázračných uzdraveniach ľudí z chorôb, pomoci a víťazstve v bojoch proti nepriateľom v ich mene. Svätci sa stali najuctievanejšími svätými takmer vo všetkých slovanských štátoch východnej Európy. Práve táto ikona je silno spätá so starovekými pohanskými a mytologickými tradíciami Bieloruska. V ranom období vzniku etnosu Slovanov a počas pohanského obdobia bola podľa výskumov etnografov uskutočnenom v 19. storočí spomedzi slovanských bohov Bielorusmi najviac uctievaný boh Iarila (Juraj, symbol slnka) – boh jari, znovuzrodenia a plodnosti. Jeho oslava bola oslavou víťazstva života nad smrťou a jari nad zimou. Práve v Bielorusku bol totiž tento boh vyobrazený ako mladý a krásny naboso odetý muž na bielom koni, oblečený v bielom plášti, korunovaný vencom z jarných divorastúcich kvetov a držiaci klas žita v ľavej ruke. Na jeho počesť Bielorusi každý rok na začiatku apríla slávia sviatok siatia. Je celkom jasné, že Pahonia by sa nikdy nestala symbolom územia, štátu a štátnym znakom Bieloruska, ak by neexistovali tieto staroveké korene. Pahonia – slovanský symbol[upraviť | upraviť zdroj] Na prelome 14. – 15. storočia sa pečať s výjavom Pahonie začala častejšie používať ako štátny symbol Bieloruska. Štátny znak zaujal centrálnu pozíciu na pečati kniežaťa Vytautasa, v ktorom knieža znak Pahonie drží vo svojej ľavej ruke. Medzi inými štátnymi znakmi, ktoré boli vyobrazené na pečati boli: - Biely kríž – symbol Galicko-volynského kniežatstva, ktoré bolo v tom čase ostrou témou debát medzi Poľskom a Litovským veľkokniežatstvom. - Zámok – symbol mesta Trakai, oblasti, ktorú Vytautas dostal od svojho otca Kestitusa. - Medveď – symbol Žemajtska, dnes oblasti na území Litvy. Pahonia sa používala čisto na vymedzenie slovanských území, ktoré boli súčasťou Litovského veľkokniežatstva (od rieky Vilija až na juh k Čiernemu moru). Nemá nič spoločné s baltským územím Žemajtska, nakoľko sa toto územie k Litovskému veľkokniežatstvu pripojilo iba v roku 1422. Predtým bolo súčasťou Livónska. Jeho pripojenie bolo dobrou vôľou a rozhodnutím, ktoré bolo podporené pomocou livónskej armády. Pripojením tohto územia nastalo zrovnoprávnenie žemajtských šľachticov s ostatnými, žijúcimi v Litovskom veľkokniežatstve. Susedia baltských kmeňov – Prusi – sa v dôsledku asimilácie s križiakmi na vyše 200 rokov vytratili z mapy Európy. Neskôr sa Žemajtom podarilo získať si vedúcu pozíciu v Litovskom veľkokniežatstve, a tak prepísať jeho históriu. Zabezpečili si vládnucu pozíciu v krajine a pripísali si tak cudziu zásluhu na založení Litovského veľkokniežatstva. Preto sa dnešná Litva a Litovci nespájajú s pôvodným významom slova – lietus, ale s historickým – Jamoitia a Žemajtami. Tento zmätok bol aj naďalej posilnený ďalším faktom, keď si Žemajti adoptovali slovanský symbol – Pahoniu. Práve táto adopcia Pahonie je dôvodom, prečo má dnes Litva v štátnom znaku vyobrazeného jazdca na bielom koni s mečom v ruke. Pahonia v období 18. storočia[upraviť | upraviť zdroj] Po anexii bieloruských území Litovského veľkokniežatstva v rokoch 1772 – 1795 Ruským impériom sa Pahonia stala súčasťou štátneho znaku Ruského impéria a v štátnych dokumentoch a na pečatiach sa začala objavovať spolu s dvojhlavým orlom. V druhej polovici 19. storočia sa zo štátneho symbolu stal oblastný symbol niektorých bieloruských miest. Idea Pahonie ako štátneho znaku bola zavrhnutá. Pahonia v období 20. storočia[upraviť | upraviť zdroj] Idea, aby sa Pahonia znova stala štátnym symbolom Bieloruska, sa znovuzrodila v rokoch 1917 – 1918. Jej najhorliveším zástancom bol bieloruský básnik Maxim Bohdanovič. V marci 1918, kedy bola vyhlásená nezávislá Bieloruská ľudová republika, sa idea znovuzrodenia a použitia historického štátneho znaku v súvislosti s novovzniknutou republikou stala skutočnosťou. Po rozpade republiky v roku 1922 sa však národné symboly krajiny zachovali. Medzitým si Litva adoptovala staroveký slovanský symbol (Pahonia) do svojho štátneho znaku. Demonštrovala tým svoje budúce záujmy o zisk bieloruského územia. Počas nemeckej okupácie Bieloruska nacisti povolili použitie národných bieloruských symbolov. V dokumente podpísanom 27. júna 1942 medzi Nemeckom a Bieloruskou ľudovou republikou boli ustanovené štátne symboly Bieloruskej ľudovej republiky – Pahonia a bielo-červeno-biela zástavu. Po víťazstve totalitného režimu bola idea zavedenia Pahonie ako štátneho symbolu znova zavrhnutá. Výmena národných symbolov Bieloruska sa totiž stal jedným z hlavných cieľov sovietskych predstaviteľov. Po páde totality a vyhlásení nezávislosti Bieloruska sa však znova ozvali zástancovia starého symbolu Slovanov. Po dlhom čase sa im naskytla možnosť znova uzákoniť historické štátne symboly, a tak zjednotiť územnú a štátnu funkciu Pahonie. Dňa 19. septembra 1991 ju teda opätovne vyhlásili za štátny znak Bieloruskej republiky. Dňa 14. mája 1995 sa uskutočnilo referendum, v ktorom sa občania Bieloruskej republiky mali rozhodnúť, či prijať štátny znak Bieloruskej sovietskej socialistickej republiky. Štátna propaganda sa snažila presadiť spojenie Pahonie a bielo-červeno-bielej vlajky so symbolmi nacistického Nemecka, ktoré účinkovalo na území Bieloruska v rokoch 1941 – 1944. V duchu stalinských časov 75 % bieloruského obyvateľstva na otázku „Súhlasíte so zmenou štátnych symbolov Bieloruskej republiky?“ zo 49 % celkových zúčastnených odpovedalo kladne, domnievajúc sa, že svojím hlasom potvrdili zotrvanie historického štátneho znaku a vlajky zo septembra roku 1991. Ale podľa bieloruskej ústavy bolo potrebné, aby sa na referende zúčastnilo minimálne polovica obyvateľstva Bieloruska. Aj napriek tomu, že nasledujúci deň po referende vznikli určité nezrovnalosti v spočítavaní hlasov, prezident republiky Alexander Lukašenko bez ratifikácie referenda bieloruským parlamentom zrušil oficiálne výsledky referenda a historický štátny znak vymenil. Ďalší dôvod takéhoto rozhodnutia prezidenta bola nepopularita bieloruských národných hnutí, ktoré v krajine zastávali radikálne pozície. Pahonia a bielo-červeno-biela vlajka sa totiž v povedomí Bielorusov viac spájali s radikálnymi politickými hnutiami, než zo 700-ročnou históriou Pahonie v Bielorusku. Dnes symbol Pahonie združuje tých Bielorusov, ktorí nestratili národnú identitu počas dvestoročnej dominancie Ruska a 70-ročného sovietskeho totalitného režimu. Bohužiaľ, v čase pokračujúcej vlády prezidenta Alexandra Lukašenka bolo používanie Pahonie – 700-ročného symbolu bieloruskeho národa – a bielo-červeno-bielej vlajky zákazané a vymenené za nové, prezidentom narýchlo vymyslené, štátne symboly Bieloruskej republiky. Galéria[upraviť | upraviť zdroj] - - Štátny znak Bieloruska z roku 1918. - Štátny znak Bieloruska z roku 1920. - Štátny znak Bieloruska z roku 1927. - - Štátny znak Bieloruskej SSR z roku 1981. Referencie[upraviť | upraviť zdroj] Pozri aj[upraviť | upraviť zdroj] Iné projekty[upraviť | upraviť zdroj] Zdroj[upraviť | upraviť zdroj] - A. K. Citou: Naš simvol - Pahonia. Polymia. 1993. ISBN 5-345-00740-3.


Fotky z realizácií kde sme boli súčasťou riešenia:


Rachmonov získal podľa predbežných výsledkov 76 percent - svet.sme.sk Zobraziť všetky sekcie Rachmonov získal podľa predbežných výsledkov 76 percent DUŠANBE 7. novembra (SITA/AFP) - Tadžický prezident Imomali Rachmonov získal v pondelňajších prezidentských voľbách podľa predbežných výsledkov vyše 76 percent hlasov. Oznámil to v utorok ráno predstaviteľ ... 7. nov 2006 o 5:05 SITA Písmo:A-|A+0DUŠANBE 7. novembra (SITA/AFP) - Tadžický prezident Imomali Rachmonov získal v pondelňajších prezidentských voľbách podľa predbežných výsledkov vyše 76 percent hlasov. Oznámil to v utorok ráno predstaviteľ ústrednej volebnej komisie Mučibillo Dadadžanov. Na voľbách sa podľa neho zúčastnilo rekordných 88,5 percenta oprávnených voličov. O tom, že Rachmonov získa mandát aj na ďalšie sedemročné obdobie, nikto nepochyboval. Vo voľbách totiž okrem neho kandidovali len štyria takmer neznámi politici. Opozícia voľby bojkotovala. V posledných prezidentských voľbách v roku 1999 zvíťazil Rachmonov so ziskom 97 percent. Prezident v pondelok vyhlásil, že prezidentské voľby v jeho krajine by sa nemali konať podľa západných štandardov. "Máme odlišnú kultúru," povedal novinárom potom, čo odovzdal svoj hlas vo volebnej miestnosti v hlavnom meste Dušanbe. "Nie je potrebné zväzovať ázijské krajiny s týmito novými ideológiami," povedal. Zahraniční pozorovatelia kritizovali fakt, že tadžickí voliči majú veľmi malý výber. Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE) uviedla, že v kampani niet ani náznaku súťaže. Rachmonov na túto kritiku odpovedal vyhlásením, že "nijaká krajina na svete nemá dokonalé voľby". Nechajte si posielať ranný prehľad najdôležitejších správ e-mailom


text: Ing. Michal Kováč, CSc. (* 5. august 1930, Ľubiša) je slovenský bankár a politik. V rokoch 1993 až 1998 bol prvým prezidentom Slovenskej republiky. Vyštudoval vtedajšiu Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. Po ukončení školy pracoval v bankovníctve až do roku 1989. Bol členom Komunistickej strany Slovenska, z ktorej ho v roku 1970 vylúčili v rámci čistiek po augustovej okupácii Československa. Od roku 1989 bol poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, pričom bol v roku 1992 opätovne zvolený do snemovne a stal sa jej predsedom. V rokoch 1989 až 1991 bol ministrom financií cien a miezd. Michal Kováč bol 15. februára 1993 zvolený vtedajším parlamentom a 2. marca 1993 inaugurovaný do úradu prezidenta Slovenskej republiky. Funkčné obdobie skončilo 2. marca 1998, keď odovzdal právomoci vláde. Úradujúcim prezidentom sa stal Vladimír Mečiar a Ivan Gašparovič. Ďalším inaugurovaným prezidentom bol po viac než roku Rudolf Schuster, zvolený priamou voľbou. V roku 2000 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy. V roku 1995 bol o ňom nakrútený dokumentárny film Jeden deň prezidenta /Michal Kováč/. Vyrobila STV Bratislava, scenár Vladimír Štefko, réžia Fedor Bartko/


Referencie a doplňujúce informácie


Deti sú zvedavé stvorenia. V skutočnom živote sa dá táto zvedavosť krotiť, ale na internete? Tam nie je šanca. Dôkazom toho sú aj nasledujúce príbehy o ľuďoch, ktorí okamžite oľutovali, že nechali deti za počítačom bez dozoru. 2. Raz som nechal syna (mal asi 7 alebo 8) samého za počítačom u mňa v kancelárii. Keď som sa vrátil, vyzeral veľmi vyplašene, tak som sa zo srandy rozhodol pozrieť si históriu. Najprv googlil veľké prsia, potom malé prsia, potom sexi dievčatá a nakoniec potreby na grilovanie. Takže dievčatá očividne nezaujali. 4. Minule mi kamoška povedala o počítačovej histórii jej brata. Ženský penis. Ženy nemajú penis? Prečo ženy nemajú penis? V tomto poradí. Mal desať rokov a očividne bol v tej životnej etape objavovania nových skutočností. Ešte teraz sa rehocem, keď si predstavím, čo mu muselo behať v hlave. 5. Z počítačovej histórie môjho 12-ročného brata: „Prsia, zadok a aj vagína.“ Asi mal nejaké nepríjemné predošlé skúsenosti, tak sa chcel poistiť slovíčkom aj. 6. Nechám sestru chvíľu samú bez dozoru za počítačom a už ma pridáva do rôznych zaujímavých skupín na Facebooku. Jedna sa volá Všetko môže byť dildo, ak ti nechýba odvaha. Bojím sa do nej pozrieť. 7. Mal som deväť alebo desať, keď bol u mňa na návšteve najlepší kamarát. Sedeli sme za počítačom a robili niečo, čo deväť alebo desaťroční chlapci za počítačom robiť zvyknú. Potom jednému z nás napadlo ísť si „na tajňáša“ pozrieť nejaké pekné slečny. Tak sme naťukali prettygirls.com, pretože to znelo celkom nevinne. Lenže tá stránka nás automaticky presmerovala na adresu teenfuckinglive.com. Rýchlo sme zaklapli notebook a utekali preč. Keď to pár dní nato našla mama, skoro ma zodrala z kože. 10. Nakukol som do počítačovej histórie môjho 12-ročného syna. „Efektívne tipy pre študentov“ stálo tam. Môj syn... snaží sa zlepšiť si školský prospech... čakal som, že tam nájdem všeličo, ale toto by mi ozaj nikdy nenapadlo. 11. Môj 7-ročný syn sa snažil vygoogliť „LEGO boobs“. Musím povedať, že ma premohla zvedavosť a aj ja som začal googliť... 12. Držanie za ruku. Bozk na líce. Konský k*kot s lubrikantom. Zvrtlo sa to rýchlejšie, ako som čakala. 14. Mal som asi 12, keď môj otec našiel v počítačovej histórii moje vyhľadávanie Dragon Ball Z Hentai. Ešte dodnes si pamätám, ako som mu zdrhol na záchod a tváril sa, že mám akútnu sračku, len aby som sa mu nemusel pozrieť do očí. Bol som pripravený všetko poprieť... nevydalo. Od tej chvíle sa desím momentu, keď nájdem porno históriu jedného z mojich detí ja. 17. Môj brat si očividne myslel, že počítačová história je obmedzená na určitý počet vyhľadávaní. V preklade, keď zadáš jednu vec a po nej ďalších desať, tú prvú vec už neuvidíš. Nanešťastie to tak nefunguje a môj drahý súrodenec to zistil tou krutou cestou. Jeho história teraz vyzerá asi takto: prsia, zadok, syr, syr, syr, syr, syr, syr, syr, syr, syr, syr... 18. Ako každé malé dievča, aj ja som zbožňovala bábiky Barbie. Jedného dňa som sa snažila nájsť nejaké online hry s touto tematikou a ani neviem prečo, naťukala som do prehliadača girls.com. O tri sekundy nato som už bežala za mamou so slzami v očiach... Titulná fotka: kaspersky.com


text: Josef Albo (* okolo 1380 – 1444) bol židovský filozof, rabín v Španielsku. Narodil sa pravdepodobne v Monreale v Aragónsku. Jeho učiteľom bol Chasdaj Crescas. V rokoch 1413 – 1414 sa zúčastnil veľkej náboženskej diskusie medzi židmi a katolíkmi v Tortose. Albo sa venoval základom židovského náboženstva a pokúsil sa o jeho systematizáciu, ktorej dôsledkom bolo zúženie Maimonidových trinástich článkov viery na tri hlavné princípy judaizmu. viera v Boha viera v božský pôvod Tóry viera v odmenu a trest Diela 1425 – Sefer ha-Ikkarim hebr. (Kniha princípov) Zdroj Predstavitelia židovskej filozofie Filozofi 15. storočia Narodenia v 1380 Úmrtia v 1444


source: CulturaX

text: Ako hovorí, aj to len vďaka veľmi schopnému riaditeľovi múzea Betliar, ktorý sa vie zviditeľniť. Dr. Domenico Pangallo má však nápadov a chuti, ako zachraňovať slovenské pamiatky viac. Rozčuľuje ho, keď vidí, ako zbytočne slovenské pamiatky chátrajú. Od skončenia štúdia biológie na talianskej univerzite som sa sústreďoval na potravinovú mikrobiológiu. Na Slovensku som začal pracovať vo výskumnom ústave potravinárskom, v rokoch 2001 až 2003 som načas pôsobil vo Viedni, kde som sa venoval prenosu génov medzi GMO potravinami a črevnou mikroflórou. Po návrate na Slovensko som sa začal venovať kultúrnemu dedičstvu v súvislosti s mikrobiológiou. Bola to totiž aj téma mojej diplomovej práce (v Taliansku) pod vedením prof. Clara Urzí, ktorý patril k ́pionierskym ́ vedcom zaoberajúcim sa biodeterioráciou kultúrneho dedičstva. Od roku 2005 sa už intenzívne venujem výskumu problematickej mikroflóry, ktorá môže poškodiť pamiatky. Celý život ma zaujímali dejiny a umenie. V Taliansku sa im pri štúdiách na gymnáziu nevyhnete a to je veľmi dobre. Plus-mínus sú už platové podmienky rovnaké. Dokonca za naše laboratórium môžem povedať, že aj financie na výskum máme a dobré je aj prístrojové vybavenie. Skôr nám chýbajú ľudia. Podľa mňa Slovensko a Taliansko s takýmito podmienkami nie sú vedecky atraktívne. Čiastočne v SAV tomu pomáha program SASPRO, ale prekážky, ktoré kladie cudzinecká polícia vedcom, hlavne z mimo EÚ, odrádzajú. Nie je to tak dávno, čo ste vyšli s teóriou záchrany pamiatok esenciálnymi olejmi. Za tento výskum ste dostali aj Cenu SAV. Ako môžu pomôcť oleje z rastlín záchrane napríklad písomnosti? Treba povedať, že Cenu SAV dostal kolektív (s Máriou Bučkovou, Luciou Krakovou a Andreou Puškárovou) za výsledky vedeckovýskumnej práce Deteriorácia kultúrneho dedičstva a kvalita tradičných slovenských potravín: štúdium ich mikrobiálnych komunít. Nebola to teória, ale nápad mojich kolegýň Andrey Puškárovej a Márie Bučkovej. Zistili sme, že esenciálne oleje dezinfikujú staré dokumenty a zabíjajú plesne, ktoré ich ničia. Veľmi účinné sú najmä oregano a tymian. Účinok esenciálnych olejov sme skúmali napríklad pri fotografiách. Celý proces sa koná tak, že v jednej banke sa nachádza snímka, v druhej esenciálny olej napríklad z oregana. Po zapnutí prístroja sa olej dostane k fotke, aby zabil plesne. Potom sa olej odvedie do tretej banky s aktívnym uhlím a to ho neutralizuje. Zároveň odvádza aj ́vôňu pizzerie ́, ktorú by sme inak v laboratóriu mali. Naša skupina ako prvý krok skúma mikrobiálne spoločenstvá (baktérie, plesne atď.) rôznych vzoriek, environmentálnych aj potravinových. V rámci ochrany kultúrneho dedičstva vieme identifikovať tie ́patogény ́, ktoré ohrozujú naše historické objekty. Sám mám rád fotografie, lebo na jednom obraze sa skrýva veľa detailov konkrétneho obdobia. Pri záchrane fotografií musíme prihliadať na to, na čom je zhotovená fotka – tých materiálov je oveľa viac ako len obyčajný papier, momentálne skúmame fotky vyrobené na bielku z vajec (albumíne), na ktorom sa robili mnohé fotografie na prelome 19. a 20. storočia. Fotografia sa po dezinfekcii archivuje alebo reštauruje. Musíme tiež dbať na to, pri akej koncentrácii je olej efektívny, či nepoškodzuje ľudské zdravie a v neposlednom rade, či nefarbí – to napríklad robí olej z levandule. Pred časom sa objavila správa, že vytvárame „digitálny temný vek“. Veľká časť našich súčasných digitálnych informácií je vraj do budúcna vystavená riziku úplného zmiznutia. Znepokojuje to hlavne archivárov a archeológov. Vy sám ste na to upozorňovali už dávnejšie. Tvrdíte, že digitalizácia pamiatok nie je riešenie. Je to tak, som proti digitalizácii kultúrneho dedičstva v štádiu, v akom sa teraz používa a propaguje. Pamiatka sa musí najprv zreštaurovať a konzervovať. Kompetentní – a tým mám na mysli historikov, pamiatkárov... – však musia zvoliť nejakú stratégiu, ako pri záchrane pamiatok postupovať step by step. V prvom rade, čo je nevyhnutné zreštaurovať a zachovať pre budúce generácie. Netreba všetko. A až potom, ak je pamiatka zrekonštruovaná, pekná, čistá, potom ju môžeme zdigitalizovať. Na Slovensku však chýba systém, ak sa niečo digitalizuje, tak bez koncepcie. Načo digitalizovať bez nejakého rozumného ochranného systému? Treba sa starať predovšetkým o originál a nie len digitalizovať. Na Slovensku je množstvo pamiatok, ktoré sú v zúfalom stave. Oslovuje vás niekto, aby ste im pre reštaurovaní pomohli? Prvoplánovo sa nezdá, že by mikrobiológovia mohli byť až takí nápomocní. V Taliansku pochopili, že každá umelecká škola sa nezaobíde bez štúdia mikrobiológie. Každá Accademia delle Belli Arti (niečo ako na Slovensku Vysoká škola výtvarného umenia) má predmet, ktorý sa zaoberá biológiou. A nie je to len štúdium mikrobiológie. Aj rastliny môžu ́pokaziť ́ kultúrne dedičstvo, architektúru... Mikrobiológia je všade, no nevenuje sa jej pozornosť, akú si zaslúži. Dnešní študenti nepoznajú rozdiel medzi hubami a baktériami, či kvasinkami. Chýba práca s mikroskopom, skúma sa len cez počítač. Už tu vidno, ako digitálny svet ́ničí ́ výskum. Spomenuli ste, že kaštieľ v Betliari vás oslovil len preto, že majú akčného riaditeľa. Neoslovila vás žiadna iná inštitúcia? Už pred pár rokmi sme sa snažili o spoluprácu s viacerými inštitúciami počnúc ministerstvom kultúry (MK) cez Pamiatkový úrad SR, štátny archív až po vysoké školy. S MK sme začali nedávno pomaly komunikovať, ale to som musel poslať asi desať mailov – od ministra, štátneho tajomníka až po riaditeľa sekcie kultúrneho dedičstva. MK však, ak som pochopil dobre, nemá vyčlenené peniaze na výskum pre zachovanie pamiatok, má peniaze len na nejaké reštaurátorské veci pre celé Slovensko a tie musí rozdeliť. To znamená, že ich dá takmer všade, kde si časť zoberú. V podstate to znamená, že žiadnej z vytypovaných pamiatok sa nedá venovať dôsledne. A to je tá chýbajúca koncepcia, stratégia ochrany. Viem, že ste pracovali aj na záchrane dokumentov v Slovenskom národnom archíve. Darí sa aspoň tam postupovať koncepčne? Predsa len – je to štátny archív s množstvom významných dokumentov. Na záchranu pamiatok musia byť vhodné podmienky. Vlhkosť, teplota, to všetko treba sledovať. Mikročastíc je okolo nás nekonečne veľa. Už len v samotnom klimatizátore, ktorý udržuje podmienky, sú ich milióny. My môžeme zachraňovať dokumenty, ale zoberte si, ako sú skladované. Napríklad v depozitári v Devínskej Novej Vsi (Bratislavské mestské múzeum) pred časom zistili, že uskladnené obrazy napadli plesne. Poslal som im mail, že im vieme s tým pomôcť. Odpoveď žiadna. Od roku 2007 sa snažíme o propagáciu našich služieb, uplatnenie nášho výskumu v praxi. Nezmenilo sa nič. Sme renomovaní vonku, pozývajú nás všade, kde chcú vedieť o záchrane kultúrneho dedičstva. A všade sa nás pýtajú, čo robíme tu. Výskum, ktorý niekedy akoby sme robili sami pre seba. Ponúkame služby, ktoré nikto na Slovensku nechce a hlavne nepotrebuje, lebo mikrobiologická analýza objektov a prostredia, kde sú historické diela umiestnené, nie je povinná. Reštaurátor alebo konzervátor sa rozhoduje, či je potrebná alebo nie, to mu umožňuje zákon. Otázka je, ako je možné, že jeden reštaurátor alebo konzervátor môže rozhodnúť o takejto veci, pričom on v rámci svojho štúdia nemal ani jeden predmet o mikrobiológii? Študovali len humanitné vedy a chémiu, na riešenie problémov o ochrane kultúrneho dedičstva je potrebný MULTIDISCIPLINÁRNY postup. Len zopakujem, vo svete nás poznajú, napríklad nedávno nás oslovil americký vedec z Harvardu (prof. Ralph Mitchell), aby sme urobili kapitolu v jednej ich knihe. Týka sa záchrany fotografie – podľa ich typu, ako ich ošetriť, zachovať. To sa nedá porovnať. V Taliansku je nekonečné množstvo pamiatok. Čo však možno porovnať – je vzťah k ich uchovávaniu, vzťah k umeniu, ku kultúrnemu dedičstvu. Keď som sa minule po prednáške v jednej zo slovenských stredných škôl opýtal, čo je kultúrne dedičstvo, nevedel to zadefinovať nikto zo žiakov. Nevedeli mi povedať jedného významného slovenského maliara alebo sochára. Nemožno povedať, že Taliani to majú v krvi, no UČIA sa to. To všetko, vzťah k národnému dedičstvu sa dá v škole naučiť a tam treba začať. Učiť sa dejiny umenia a aj nejaký rešpekt voči našej minulosti a historickým predmetom. V slovenských televíziách a už vôbec vo verejnoprávnej RTVS som nikde nenašiel nejaký program, ktorý by vedel pekne a populárne vysvetliť vedu, v rámci toho aj kultúru. Málo sa popularizuje, čo máme na Slovensku. Chýba hrdosť na to, čo tu je. Talianska verejnoprávna RAI urobila niekoľkodielny program, ktorý v prime time vysielala – volalo sa to Meraviglie (Úžasy). Tam som napríklad sám zistil, že Taliansko má 53 UNESCO pamiatok, veľa z nich podrobne predstavili. Trvalo to aj do polnoci, malo to nesmiernu sledovanosť a neskutočne sa potom zvýšila návšteva týchto pamiatok. Diváci sa po odvysielaní pýtali, načo majú Taliani niekam chodiť? (Pre porovnanie Čína má 52 takýchto pamiatok a je to niekoľkotisícročná kultúra). Na tom programe však pracoval celý tím, a iste, stálo to aj peniaze. Prečo sa teda Taliani vedia starať o pamiatky, vážiť si ich viac ako Slováci? Všetko predsa nemôže byť o učení v škole. ...toľko materiálu, koľko je v Taliansku – tam sa naozaj dá zakopnúť na každom kroku o pamiatku. Ale nevieme sa ani tam starať o všetko. Vy sa tu môžete o to starať, nemáte toho toľko, ale robí sa pre to málo. A vašim inštitúciám podľa mňa chýba nejaká rozumná stratégia o ochrane kultúrneho dedičstva, a čo je ešte horšie, chýba záujem. Jeden príklad: na začiatku marca Slovenska technická univerzita Bratislava a Slovenské národné múzeum organizovali zaujímavú konferenciu (Vedeckú konferenciu CSTI, Conservation Science, Technology and Industry), mal som tam prednášku o mikrobiológii. Provokatívne som začal s otázkou, či je tam nejaký riaditeľ alebo manažér nejakého múzea, alebo úradník z ministerstva kultúry. „Prekvapujúco“ nebol tam nikto z nich. Chápete, bola to konferencia, kde by sa nejaký manažér mohol naučiť niečo a nebol tam! Dúfam, že za ten čas aspoň zachránil nejakú pamiatku... 🙂 Vedia o nás v Taliansku, Rakúsku, Poľsku..., a tu sme pre kompetentných ako vzduch, ba možno ešte horšie, lebo sme otravní. Slovenská stratégia na ochranu kultúrneho dedičstva je na jednej strane „to vydrží“, na druhej strane chýbajú, samozrejme, vízia a peniaze. V moje kariére som videl veľa nepochopiteľných vecí aj mnohé poškodené dokumenty napríklad od Ľudovíta Štúra. Nie digitalizovať ich, treba ich zreštaurovať, „opraviť“. Ani esenciálne oleje alebo mikrobiálna analýza nie sú jediným riešením, ale sú záchranou aspoň pre niektoré objekty a prostredie, aspoň sme priniesli trochu inovácie. Hlavná vec je, opakujem ešte raz, nájsť nejakú multidisciplinárnu ochrannú stratégiu. Dr. Domenico Pangallo, DrSc., je vedúcim Laboratória environmentálnej a potravinovej mikrobiológie Ústavu molekulárnej mikrobiológie SAV. Venuje sa ochrane kultúrneho dedičstva pomocou analýz rozmanitých mikrobiologických agensov. Snaží sa o zachovanie a ochranu poznatkov a vedomostí (uložených v historických knihách, pergamenoch a dokumentoch), spomienok (fotografií a filmov) a krásy (umelecké predmety). Zaslúžil sa o vznik prvého laboratória na Slovensku schopného analyzovať mikrobiálne komunity zodpovedné za biodeterioráciu kultúrneho dedičstva. Prekvapujúco zvíťazila na lyžiach v olympijskom ženskom super-G v Pjongčangu a jej športbiznisová cena sa značne zvýšila. Po očakávanom víťazstve v paralelnom slalome so snoubordom na nohách sa stabilizovala na niekoľkonásobne vyššej úrovni oproti predolympijskému obdobiu. Nová hviezda českého športu ESTER LEDECKÁ(22). „Ester od sponzorov pred ZOH dostávala do desať miliónov českých korún ročne (cca 370-tisíc eur), samozrejme okrem peňazí za výhry,“ povedal o Ledeckej predolympijských príjmoch manažér Viktor Valta. „Jej výdaje na sezónu boli približne sedem miliónov korún.“ Okrem manažéra je na výplatnej listine Esterinho tímu tréner, fyzioterapeut a špecialista, ktorý jej pripravuje snoubord aj lyže. Ak sa mladému lyžiarovi nepodarí udržať sa vo svetovej špičke v juniorskom veku, v akomsi prechode medzi dospelých, neskôr poväčšinou už nemá zmysel, aby rodina (v prípade alpských štátov aj národné zväzy) doňho vkladala peniaze. Dvojitá orientácia na lyže aj na snoubord vychádzala otca Janka Ledeckého (úspešného českého hudobníka a skladateľa) počas Esteriných juniorských rokov na tri milióny korún ročne. O peniazoch hovoril pred ZOH v Hospodářskych novinách. „Keď mala osemnásť, prišla za mnou a poprosila, aby som jej ukázal, na koľko ma vyšla predchádzajúca sezóna,“ zveril sa. „Povedala, že si čosi podobné nemieni opäť zobrať na tričko, a že ak sa jej nepodarí zohnať prostriedky, buď sa vzdá jedného alebo obidvoch športov. Dnes je z nej dobre fungujúci podnik.“ Aj Janek sa podľa vlastného hodnotenia presadil len a len vlastnými schopnosťami a silami. „Mnohí rodičia si myslia, že deti treba do každej činnosti nútiť,“ spomína Janek na detstvo dcéry a syna. „Ester sme však, naopak, museli brzdiť. Napríklad krátiť dĺžku tréningov, aby to neprehnala. Ani jedno dieťa sme ale do školy veľmi neposielali, učili sme sa s nimi sami. Povinnú látku zvládli za 1,5 hodiny denne a ostal im dostatok času na skutočne dôležité veci. Jonáš bol tiež juniorský reprezentant ako Ester, ale dnes rovnako ako ona berie kreslenie na sto percent. Nemyslím si, že niektorému z detí niečo utieklo. A nám takisto nie.“ Počas super–G či v priebehu kvalifikácie až po finále paralelného slalomu kamery zachytili plne skoncentrovaný výraz Esterinej tváre. Bez mihnutia bŕv prijímala gratulácie súperiek a na žiadosť sponzorov bola ochotná mlčky znášať povinné sekundy po dojazde a následne sa čo najskôr presunúť mimo pozornosti divákov. Z jej okolia je známe, že aj keď v minulosti všetci okolo šaleli zo stupňujúceho sa napätia, Ester to nechávalo ľadovo pokojnou. Ktovie ako sa pod to všetko podpisuje jej vrodená pokojná a vyrovnaná záľuba vo fyzike? Alebo hoci fakt, že pred veľkými pretekmi dosiaľ uprednostňuje (napríklad) Stručnú históriu času od Stephana Hawkinga? Osobitne tajomným a skrytým sa zdá byť platonický vzťah 22-ročnej slečny k trom známym mužom, ktorý zverejnil český portál Reportér. S Jaromírom Jágrom sa ako osemnásťročná stretla na Olympiáde v Soči. Keď sa vtedy otec Janek pustil v jedálni s hokejistom do reči, ona zo seba nedokázala vymačkať ani slovo. Inou Esterinou platonickou láskou je rakúsky slalomár Marcel Hirscher, mimochodom rovnako držiteľ dvoch zlatých medailí z Pjongčangu (za superkombináciu a obrovský slalom). Ale údajne najväčšmi sa do jej platonickou láskou naplneného srdca zapísal kanadský spevák Bryan Adams. Ten keď po koncerte v Brne nastupoval do auta a ony s mamou sa viezli okolo, prikázala jej zastaviť. „Teraz je tá chvíľa, podaj mi gitaru,“ obrátila sa na Zuzanu. „Vybehla som smerom k Bryanovi. Bodygardi stuhli, siahli po vysielačkách, ježišmária, čo je to za dievča!? Ale Bryan povedal, aby ma pustili, ja som mu vrazila svoju ružovú gitaru do lona a on na ňu napísal: S láskou, Bryan Adams. Pochopila som to ako signál, že preskočila iskra a od tej chvíle patríme k sebe.“ „Šport považujem za fantastickú prípravu na život,“ uvažuje Janek Ledecký. „V rámci toho, čo Ester robí, stretáva sa so svetovou elitou ľudí, ktorí sú pracovití a výnimoční, a to je vlastne omnoho dôležitejšia príprava ako akákoľvek škola. Rozhodne je to väčšia zábava. Samozrejme, mám strach, keď letí na zjazde rýchlosťou 130 kilometrov za hodinu. Potom však vidím akú má z toho obrovskú radosť a rieši, ako to rozbehnúť ešte viac.“


text: Zošit (zápisník) Stránky zošitu sa môžu líšiť formátom ako aj predtlačenou predlohou, napríklad linajkami alebo štvorcovou sieťou, ktorá má pomáhať pri zapisovaní textu alebo kreslení. Existujú aj zošity s čistým papierom, určené napr. na rysovanie v geometrii. Najpoužívanejší formát zošitov je A5 a A4. Obálka zošitov používaných v škole je zvyčajne z papiera pevnejšieho ako vnútorné strany.


text: |Kliknutím na tlačítko "OK" vstupujem do ďalších úrovní stránok a podstránok umiestnených na verejnej sieti Internet a to na doméne haluze.sk a všetkých subdoménach, vrátane subdomény halbot.haluze.sk a týmto potvrdzujem nižšie uvedené skutočnosti:| - Je mi viac ako 18 rokov - Pokiaľ sa nachádzam v štáte, v ktorom sú hranica dospelosti a samostatnej právnej zodpovednosti stanovené inak ako je v Slovenskej republike, potvrdzujem, že spĺňam všetky podmienky dospelosti a samostatnej právnej zodpovednosti a možnosti vstupu na všetky stránky a podstránky hore uvedenej domény - Súhlasím s prezeraním a použitím sexuálne orientovaného a pornografického materiálu, materiálu zobrazujúceho mŕtvych ľudí alebo zvieratá, znetvorené osoby alebo zvieratá, časti ľudských tiel alebo zvierat, dopravné a iné nehody, vulgarizmy, či iný materiál, ktorý by mohol ohrozovať mravnú výchovu detí a mládeže (ďalej len "Materiál") pre svoju osobnú potrebu a to výlučne v súkromí. Prehlasujem, že takýto Materiál ma neuráža, nepohoršuje a na uvedené stránky a podstránky hore uvedenej domény vstupujem celkom dobrovoľne - Budem si vyberať, prezerať a používať iba také materiály, ktoré neporušujú zákony štátu, v ktorom sa nachádzam - Neposkytnem ani nepriamo neumožním prístup k materiálom získaných z týchto stránok a podstránok osobám, ktoré nespĺňajú podmienky tohto Prehlásenia a nepotvrdili súhlas s týmto Prehlásením. Takisto neumožním šírenie, prezentovanie alebo inú formu publikovania Materiálu tak, aby nemohlo dôjsť k ohrozeniu mravnej výchovy detí a mládeže alebo k navádzaniu na ohrozenie mravnej výchovy detí a mládeže Pokiaľ spĺňate všetky tieto podmienky uvedené v bodoch 1 až 5, vstúpte, ale pokiaľ nespĺňate všetky podmienky tohto Prehlásenia, opustite prosím ihneď všetky stránky a podstránky hore uvedenej subdomény.


Získajte úver na auto a kúpte si vozidlo podľa vašich predstáv Hľadáte najlepšiu možnosť ako financovať kúpu nového auta? - Jednoduchá cesta k financovaniu nového auta. - individuálny prístup - výhodné poistenie zahrnuté v splátkach Pôžička na čokoľvek Vy viete najlepšie, čo práve potrebujete. Potrebujete peniaze na financovanie vašich potrieb? S pôžičkou na čokoľvek máte peniaze na počkanie a bez dokladovania, na čo ich použijete. Viac Peniaze mám rýchlo a na čo chcem Pôžičku môžem mať jednoducho a rýchlo online, bez zbytočných dokladov. - Pôžička bez dokladovania účelu - Až do výšky 35 000 € Povinné zmluvné poistenie PZP zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorového vozidla je zo zákona povinné pre všetkých držiteľov automobilov. Viac Svoje auto mám výhodne poistené A okrem toho mám asistenčné služby zadarmo. - Rozšírené asistenčné služby - Poistite sa bez námahy priamo na www.vub.sk alebo si uzavrite PZP a Havarijne poistenie na ktoromkoľvek z našich obchodných miest či prostredníctvom Kontaktného centra


Reklamne free weby - Sem napiste ake reklamne weby poznate ktore su zadarmo hned... Obsah fóra » Software » Programovanie a tvorba webu » Redakčné systémy » Reklamne free weby Sem napiste ake reklamne weby poznate ktore su zadarmo hned si mozes kliknut na reklamu na konci temy ,,, a aspon spravis nieco uzitocne pre forum ) Čo to sú reklamné weby zadarmo??? Katalógy, alebo čo? Čo to sú reklamné weby zadarmo??? Katalógy, alebo čo? fakt dost nezrozumitelne povedane no ja som to pochopil tak ako ze hlada jeden z tych systemov kde si das hore listu odkazujes na ich stranku a oni ti za to rozbrazia na inych weboch tvoj link, a zatial na hornej liste davaju ine weby ..... no viac ludi ti pride z googla ak mas dobry obsah a optimalizaciu, a co som cital nejake seo manualy , vyhladavace a hlavne google tieto free reklamne systemy nejako nemusia takze neodporucam, neviem ako to zistia ale vela ludi vravi ze to neni dobre, tolko moj nazor ... Napísal kajbo: 19.04.2007 15:15 | Reklamne free weby Sem napiste ake reklamne weby poznate ktore su zadarmo Napísal Freelan: 19.04.2007 15:30 | Reklamne free weby hned si mozes kliknut na reklamu na konci temy ,,, a aspon spravis nieco uzitocne pre forum ) Napísal p360t: 19.04.2007 16:06 | Reklamne free weby Čo to sú "reklamné weby zadarmo"??? Katalógy, alebo čo? Napísal javo: 19.04.2007 16:37 | Reklamne free weby fakt dost nezrozumitelne povedane no ja som to pochopil tak ako ze hlada jeden z tych systemov kde si das hore listu odkazujes na ich stranku a oni ti za to rozbrazia na inych weboch tvoj link, a zatial na hornej liste davaju ine weby ..... no viac ludi ti pride z googla ak mas dobry obsah a optimalizaciu, a co som cital nejake seo manualy , vyhladavace a hlavne google tieto free reklamne systemy nejako nemusia takze neodporucam, neviem ako to zistia ale vela ludi vravi ze to neni dobre, Reklamné programy na webe Hľadáme grafika pre reklamné noviny Cool reklamné kampane na Windows 7


text: Tibet je historické a geografické územie v Ázii približne zodpovedajúce Tibetskej náhornej plošine. Historické hranice Tibetu sa v čase menili. Územie Územie, ktoré tradične zodpovedá Tibetu, sa rozkladá na viac ako 2,5 miliónoch km2 (čo je približne 4-krát viac ako rozloha Francúzska), to znamená skoro dvojnásobok územia čínskej autonómnej oblasti Tibet (). V roku 2000 žilo v Číne 5 400 000 Tibeťanov, z toho len 2 400 000 žijú v autonómnej oblasti Tibet. Vláda Čínskej ľudovej republiky oficiálne pripúšťa existenciu tohto etnického a lingvistického Tibetu, ktorý sa rozprestiera aj v provinciách Amdo a Kham. Vlastne celé tibetské územie, ktoré leží smerom na sever a východ od Tibetskej autonómnej oblasti, zodpovedá "Tibetským autonómnym prefektúram" (C'č'čou; pchinjin: zìzhìzhōu; po tibetsky: bod rigs rang skyong khul), ktoré majú zvláštny administratívny štatút. Autonómne prefektúry sú súčasťou administratívneho členenia Čínskej ľudovej republiky, zodpovedajú menšiemu územiu ako provincie alebo autonómne oblasti. Boli vytvorené na zoskupenie jednej alebo viacerých etnických menšín. Nachádzajú sa prevažne v západných oblastiach Číny. Celkovo existuje 11 tibetských autonómnych prefektúr, ku ktorým treba ešte pridať dva autonómne tibetské okresy. Toto územie je však súčasťou štyroch čínskych provincií (S'čchuan, Čhing-chaj, Kan-su a Jün-nan), čo sťažuje viditeľnosť tohto Východného a Severného Tibetu z geopolitického hľadiska. Územie týchto autonómnych tibetských prefektúr možno od tradičného čínskeho alebo hanského územia ľahko odlíšiť ako územie vo vysokej nadmorskej výške a územie vrchov s náhornou plošinou. Tibetské autonómne prefektúry sa zväčša nachádzajú v nadmorskej výške viac ako , niekedy viac ako . Okrem nadmorskej výšky a okolitého rázu krajiny, architektúra, fyzické črty obyvateľov, ich odev a tradičná strava ako aj mnoho iných prvkov pripomína, že tieto oblasti nie sú čínske (hanské), ale tibetské. Geografia Tibet sa nachádza na Tibetskej náhornej plošine, ktorá má priemernú nadmorskú výšku . V Tibete taktiež leží väčšina pohoria Himalájí; najvyšší vrch Mount Everest leží na hranici s Nepálom. V oblasti pramenia mnohé významné ázijské rieky (Jang-c’-ťiang, Žltá rieka, Indus, Mekong, Brahmaputra, Ganga). Podnebie Podnebie je vnútrozemské. Hospodárstvo Pre hospodárstvo je dôležitý chov jakov a dobytka. Dejiny V 7. storočí zjednotenie nomádskych kmeňov, šírenie budhizmu. Od 8. storočia budhizmus štátnym náboženstvom, na jeho základe vytvorená štátna ideológia. Roku 1253 sa zmocnil ríše mongolský chán Chubilaj, závislosť od mongolsko-čínskej dynastie Jüan; upevňovanie vlády budhistického duchovenstva, od 17. storočia titul vládcu dalajláma. Od 1720 po vyhnaní mongolského kmeňa Džungarov pod čínskou zvrchovanosťou, od 1750 čínsky protektorát. V 19. storočí spory o Tibet medzi Čínou, Anglickom a Ruskom; 1911, po zániku čínskej dynastie Čching, vyhlásenie samostatnosti, ktorú však diplomaticky neuznal nijaký štát. Roku 1950 obsadenie Tibetu čínskou armádou, 1951 podpísanie zmluvy o tzv. mierovom oslobodení Tibetu s prísľubom regionálnej autonómie, 1956-58 nepokoje, 1959 protičínske povstanie, útek 14. dalajlámu do Indie (exilová vláda); po potlačení povstania masový útek do exilu. Rok 1965 vytvorenie autonómnej oblasti Tibetu v rámci Číny. Tibetský jazyk Jazyková situácia v Tibete je dosť zložitá. Tibetský literárny jazyk je spoločný pre celú autonómnu oblasť Tibet a jedenásť autonómnych tibetských prefektúr, neexistuje však jednotný hovorový jazyk pre všetky tieto oblasti. V skutočnosti ide o neuveriteľnú mozaiku nárečí a dialektov. V autonómnej oblasti sa prirodzeným spôsobom vyvinula štandardná forma tibetčiny, ale tento štandardný jazyk dosiaľ nemá politickú podporu zo strany čínskej vlády. Dialekty vo Východnom a v Severnom Tibete a štandardná tibetčina autonómnej oblasti nie sú navzájom zrozumiteľné. V máji 2006 sa v Chengdu (hlavnom meste provincie S’čchuan) stretli politici a predstavitelia zodpovední za vzdelávanie zo všetkých tibetofónnych oblastí a spoločne sa rozhodli oficiálne podporiť rozvoj štandardnej tibetštiny vo všetkých tibetofónnych oblastiach (autonómna oblasť Tibet a jedenásť autonómnych tibetských prefektúr). Toto rozhodnutie však dosiaľ nebolo nasledované konkrétnymi krokmi. Viac ako 80 % Tibeťanov neovláda literárnu tibetčinu. Toto vysoké percento analfabetizmu vyplýva z toho, že sa tibetčina stala až tretím vyučovacím jazykom, a to po čínštine a angličtine. Na prvom stupni základných škôl ešte tibetčina zaberá pomerne významné miesto, ale situácia je už celkom iná na druhom stupni, na stredných školách a na univerzite, kde je dominantným jazykom čínština. Posledný pokus na gymnáziu, kde sa vyučovalo len v tibetčine, bol pozastavený v roku 1996. Vo všetkých administratívnych a verejných inštitúciách má dominantnú pozíciu čínština a používanie tibetčiny postupne zaniká. Veľa mladých Tibeťanov hovorí už lepšie po čínsky ako po tibetsky a navyše sú často neschopní písať po tibetsky, zato však čínštinu, ktorá je všadeprítomná, ovládajú aj v písomnom prejave. V roku 2002 bol Ľudovým snemom autonómnej oblasti Tibet prijatý zákon na ochranu tibetského jazyka. V tomto texte zákona sa uvádza, že tibetský a čínsky jazyk majú rovnaký štatút v administratívnych inštitúciách a že treba v nábore uprednostniť bilingválnych občanov. Text zákona tiež nabádal Číňanov (hanského etnika) a ostatné „menšiny“ učiť sa po tibetsky. V roku 2006 vyšiel aplikačný dekrét tohto zákona, ale v ňom prijaté opatrenia sú ešte menej naliehavé ako text zákona z roku 2002 a umožňujú administráciám uprednostniť len jeden z týchto dvoch jazykov. Literatúra SLOBODNÍK, Martin: „Vznešená krajina“ : Indické kultúrne vplyvy v Tibete. In: Historická revue, roč. XXVIII, 2017, č. 7, s 72 – 75. Iné projekty Externé odkazy FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok Historické územia


text: Jürgen Habermas (* 18. jún 1929, Düsseldorf, Nemecko) je nemecký filozof, predstaviteľ frankfurtskej školy, ktorý recipuje podnety analytickej filozofie, filozofickej hermeneutiky H.-G. Gadamera a psychoanalýzy; predstaviteľ postmodernej filozofie. Občianska spoločnosť obsahuje možnosť svojej kritiky, pretože ju podľa Habermasa možno chápať prinajmenšom ako verejnosťou, ktorá sa orientuje podľa meradla rozumného rozhovoru medzi v zásade všetkými občanmi a politické rozhodnutia považuje až vtedy za oprávnené, keď môžu byť legitimované konsenzom. Habermas skúma podmienky a formu tohto rozumného rozhovoru ako aj podmienky a formy jeho narúšania a brzdenia. Výskum rušenia rozumného rozhovoru tvorí náplň Habermasovej sociálnej filozofie, ktorú chápe ako kritiku ideológie; výskum podmienok a formy rozumného rozhovoru predstavuje podľa Habermasa snahu odhaliť štruktúru poznania riadiaceho sa záujmami. Habermasov výskum vyúsťuje do teórie komunikatívnej kompetencie (Habermas). Habermas podrobuje kritike sociologické teórie M. Webera, T. Parsonsa, N. Luhmanna. Habermas sa pokúša pokračovať vo filozofickom diskurze moderny, ktorého plauzibilnosť sa mu zdá spočívať v postmetafyzickom myslení. Dielo Strukturwandel der ffentlichkeit. Untersuchungen zu einer Kategorie der brgerlichen Gesellschaft, 1962 Erkenntnis und Interesse, 1968 Leigitimationsprobleme im Spätkapitalismus, 1973 Rekonstruktion des Historischen Materialismus, 1976 Theorie des kommunikativen Handelns, 2 Bde., 1981 Philosophisch-politische Profile, 2. vyd. 1981 Kleine politische Schriften, 1981 Moralbewuátsein und kommunikatives Handeln, 1983 Vorstudien und Ergänzungen zur Theorie des kommunikativen Handelns, 1984 Die neue Unbersichtlichkeit, 1985 Der philosophische Diskurs der Moderne. Zw"lf Vorlesungen, 1985 Nachmetaphysisches Denken. Philosophische Aufsätze, 1988 Iné projekty Externé odkazy Nemeckí filozofi Frankfurtská škola Členovia British Academy Členovia Ruskej akadémie vied Nemeckí ateisti Osobnosti z Düsseldorfu


Švédska liberálna líderka vyzvala na odstránenie Maďarska z EÚ Diana Zaťková 09/08/2021 Nyamko Sabuniová / zdroj: FB NS Vedúca predstaviteľka švédskej liberálnej strany Nyamko Sabuniová vyzvala Európsku úniu, aby voči Maďarsku a Poľsku zaujala kvôli otázkam LGBT „tvrdé stanovisko“. „Aj keď to bude znamenať, že autoritárske štáty z Únie odídu“, informuje o Sabuniovej slovách Breitbart. Vraj autoritárske vlády Označenie Poľska a Maďarska za „autoritárske vlády“ Sabuniová použila v úvodníku pre noviny Expressen: „Európska spolupráca je založená na rade liberálnych hodnôt. Patria sem sloboda pohybu, ľudské práva a právny štát.“ „Ak sa nemôžete prihlásiť k týmto hodnotám, nemáte s Európou nič spoločné. Potrestali ste sami seba,“ vyjadrila sa na margo dvoch členov Vyšehradskej štvorky švédska politička. Sabuniová ďalej tvrdí, že Európska únia by mala zorganizovať osobitný samit na rokovanie s týmito dvoma krajinami, pričom hovorí: „Jednou z najdôležitejších otázok samitu EÚ bude vypracovanie nových, prísnejších pravidiel o tom, ako sa krajiny môžu dobrovoľne stiahnuť z Únie a v prípade potreby by bolo možné aj ich vylúčiť.“ Vyzvala tiež na odrezanie Maďarska od hotovosti EÚ a uviedla: „Prijímanie peňazí z EÚ by nikdy nemalo byť kombinované so zákonmi proti LGBTQ alebo s iným porušovaním ľudských práv.“ Prvý bol holandský premiér Výzva prichádza potom, ako holandský premiér Mark Rutte v júni uviedol, že Maďarsko nemá v Európskej únii miesto kvôli novej antipedofilnej legislatíve. Tá obsahovala aj zákaz vzdelávania pedagógov o transgenderizme, alternatívnych rodových identitách a súvisiacom obsahu LGBT. Predseda vlády Viktor Orbán trvá na tom, že „vzdelávanie v školách nesmie byť v rozpore s vôľou rodičov. Musí byť nanajvýš doplnkové, jeho forma a obsah musia byť jasne definované a musí podliehať súhlasu rodičov,“ a že otázka, či by obsah LGBT mal byť v maďarských triedach, nie je v žiadnom prípade na EÚ. Taliani sa búria proti covidpasom a novým pravidlám Prinútiť Maďarsko pokľaknúť „Cieľom je prinútiť Maďarsko pokľaknúť v tejto záležitosti. Musia pochopiť, že sú buď súčasťou Európskej únie, alebo spoločenstva spoločných hodnôt, akými sme my,“ povedal holandský premiér Rutte o svojom úsilí, aby EÚ potrestala Maďarsko za reformy školstva. Maďarská ministerka spravodlivosti Judit Vargová vyhlásila, že sa postaví proti „zasahovaniu“ zo strany širšej EÚ. „Maďarsko bolo napadnuté v bezprecedentnom rozsahu len preto, že ochrana detí a rodín je našou prioritou a vzhľadom na to nie sme ochotní pustiť LGBTQ lobby do našich škôl a škôlok,“ povedala Vargová. Mladí Francúzi sa chcú zámerne nakaziť koronavírusom, aby sa vyhli očkovaniu Ľudia, dobre si pamätajte, kto je autorom hanlivých prívlastkov na vašu adresu, odkazuje Farkašovský Tento jednoduchý predmet vám môže zachrániť život: Čo urobiť, aby ste sa vyhli medveďovi?


TOP Produkty v najväčšej akcii | Kondomshop.sk TOP Produkty v najväčšej akcii Erotické pomôcky (16) lekársky silikón (8) 2 x AA batérie (4) 2 x AAA batérie (3) vstavaný akumulátor (3) 5 rokov záruka (8) Overený produkt (5) neutrálna (2) Vybrali sme pre vás tie najpopulárnejšie akcie a výpredaje. Vždy len top produkty s dlhou exspiračnou dobou. Boli by sme veľmi neradi, keby ste zostali nešťastní, lebo vami vybraný produkt sa vypredal a pre vás nezostalo. Preto objednávku z tejto sekcie neodkladajte, zásoby sa bleskovo míňajú. Joydivision The Body Comfort Black dopredaj -66% 16.90 € 49.90 € Joydivision Florus Comfort 13.90 € 33.00 € od 21.90 € 31.00 € od 21.90 € 28.90 €