text: Accessibility tools Service tools Language selector Left navigation Additional tools Najčastejšie otázky týkajúce sa programu Erasmus a jeho rozpočtu European Commission - MEMO/12/906 27/11/2012 Európska komisia OZNAM V Bruseli 27. novembra 2012 Najčastejšie otázky týkajúce sa programu Erasmus a jeho rozpočtu Európska komisia požiadala 23. októbra Radu a Európsky parlament o naliehavé vyrovnanie 9-miliardového schodku v rozpočte EÚ na rok 2012, pretože bez tejto finančnej injekcie budú ohrozené niektoré z jej programov financovania vrátane hlavného programu výmeny študentov Erasmus (IP/12/1137). V návrhu opravného rozpočtu, ktorý pripravila Komisia, sa zdôrazňuje deficit vo výške 180 miliónov EUR v rozpočte programu celoživotného vzdelávania, 90 miliónov potrebných na pokrytie záväzkov voči študentom v programe Erasmus, ako aj schodok 102 miliónov EUR v prípade výskumných pracovníkov podporovaných činnosťami programu Marie Curie. Rada, Komisia a Európsky parlament neustále rokujú o chýbajúcich finančných prostriedkoch pre tieto a iné programy. Zatiaľ sa však stále nedohodli. Program Erasmus umožňuje študentom vysokých škôl stráviť 3 až 12 mesiacov v inej európskej krajine – či už z dôvodu štúdia alebo pracovnej stáže v zahraničnej firme alebo inej organizácii. Využívať ho môže každý študent vysokoškolskej inštitúcie, ktorá sa na programe zúčastňuje, v jednej z 33 účastníckych krajín programu Erasmus (členské štáty EÚ, Chorvátsko, Island, Lichtenštajnsko, Nórsko, Švajčiarsko a Turecko). Erasmus je súčasťou programu EÚ v oblasti celoživotného vzdelávania a predstavuje viac ako 40 % jeho rozpočtu. Pod program celoživotného vzdelávania patrí program Leonardo da Vinci (odborné vzdelávanie a príprava, minimálne 25 % rozpočtu) aj program Comenius (školské vzdelávanie, minimálne 13 % rozpočtu) a program Grundtvig (vzdelávanie dospelých, minimálne 4 % rozpočtu). Čo je dôvodom súčasných problémov s financovaním programu Erasmus ? Európska komisia navrhla celkový rozpočet EÚ na rok 2012 vo výške 132,7 miliardy EUR. Konečný rozpočet odsúhlasený členskými štátmi a schválený Európskym parlamentom však predstavoval 129,1 miliardy EUR. V rámci rozpočtu na rok 2012 bolo potrebné uhradiť aj okolo 5 miliárd EUR nezaplatených účtov z rozpočtu EÚ na rok 2011, ktorý bol takisto nedostatočne financovaný. Komisia, Rada a Parlament sa dohodli, že zhodnotia plnenie rozpočtu počas roka 2012, aby zistili, či bude potrebné dodatočné financovanie. „Opravným“ rozpočtom navrhnutým 23. októbra by sa spomínané deficity mali preklenúť. Bude program Erasmus pred koncom roka 2012 bez peňazí? Nie. Európska komisia už previedla 70 % finančných prostriedkov určených programu Erasmus na akademický rok 2012 – 2013 národným agentúram účastníckych krajín, ktoré rozdeľujú peniaze univerzitám a študentom. Takže počas tohto semestra, až do konca roka, by nemal byť problém vyplácať granty programu Erasmus študentom, ktorí idú na určité obdobie do zahraničia študovať alebo na pracovnú stáž. Dostali študenti, ktorí odišli študovať do zahraničia od januára do septembra 2012, svoje granty? Áno, pokiaľ absolvovali svoje výmenné pobyty a predložili svojej univerzite správy o absolvovaní príslušného štúdia alebo stáže. V tomto prípade dostali 100 % svojich grantov. Terajšie zníženie rozpočtu sa týchto grantov netýka, keďže národné agentúry a následne univerzity a inštitúcie odborného vzdelávania už dostali potrebné financie na akademický rok 2011 – 2012. Budú mať študenti v rámci programu Erasmus, ktorí odídu do zahraničia medzi októbrom 2012 a februárom 2013, nižší grant, ako očakávali ? Študenti, ktorí odídu do zahraničia v prvom semestri akademického roku 2012 – 2013 by nemali mať problémy. Ak sa však nepodarí vyriešiť schodok rozpočtu EÚ na rok 2012, budú sa musieť na jeho vyrovnanie použiť finančné prostriedky z rozpočtu na rok 2013. Pri predstave ďalšieho nedostatku finančných prostriedkov môžu univerzity a vysoké školy buď znížiť počet miest, ktoré ponúknu v druhom semestri roku 2012 – 2013, alebo znížiť výšku grantov, čo by pravdepodobne znamenalo, že študenti z nevýhodnejších pomerov sa nebudú môcť programu zúčastniť. Ak budú k dispozícii všetky finančné prostriedky, Komisia predpokladá, že v období 2012 – 2013 získa grant z programu Erasmus okolo 270 000 študentov. Koľko peňazí už Komisia vyplatila národným agentúram? Aký veľký je schodok? Komisia už previedla zhruba 99 % rozpočtu 2012 pre program celoživotného vzdelávania, ktorý zahŕňa programy Erasmus, Leonardo da Vinci, Comenius a Grundtvig. Celkovo previedla národným agentúram účastníckych krajín a Výkonnej agentúre pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru, ktorá zabezpečuje časť programu celoživotného vzdelávania, 925 miliónov EUR. Približne 45% tejto sumy je vymedzených pre granty programu Erasmus. Deficit v roku 2012 znamená, že Komisia nebola schopná uhradiť národným agentúram žiadosti o platby na granty v rámci programu celoživotného vzdelávania v celkovej výške okolo 220 miliónov EUR. Žiadosti podali tieto národné agentúry: Belgicko (francúzsky hovoriaca časť obyvateľstva) – 3,2 milióna EUR, Belgicko (holandsky hovoriaca časť obyvateľstva) – 4,7 milióna EUR, Bulharsko – 6 miliónov EUR, Česká republika – 8,3 milióna EUR, Dánsko – 4,7 milióna EUR, Estónsko – 2,8 milióna EUR, Fínsko – 6,5 milióna EUR, Francúzsko – 25,3 milióna EUR, Grécko – 9,4 milióna EUR, Írsko (Erasmus) – 1,3 milióna EUR, Írsko (Leonardo, Comenius a Grundtvig) – 0.9 milióna EUR, Litva – 4,3 milióna EUR, Lotyšsko – 3,7 milióna EUR, Nemecko (Leonardo a Grundtvig) – 15,2 milióna EUR, Nemecko (Erasmus) – 12,1 milióna EUR, Nemecko (Comenius) – 5,9 milióna EUR, Poľsko – 29,5 milióna EUR, Rakúsko – 6,3 milióna EUR, Rumunsko – 12,9 milióna EUR, Slovensko – 5 miliónov EUR, Slovinsko – 3,2 milióna EUR, Spojené kráľovstvo (Erasmus a Comenius) – 19,2 milióna EUR, Švédsko – 7 miliónov EUR a Taliansko – 23,7 milióna EUR. Do konca roka Komisia takisto očakáva ďalšie žiadosti o platby od národných agentúr z týchto krajín: Belgicko (nemecky hovoriaca časť obyvateľstva), Cyprus, Holandsko, Maďarsko, Malta, Nórsko a Španielsko. Komisia nebude schopná vyhovieť ani týmto finančným požiadavkám, pokiaľ rozpočet EÚ nedostane finančnú injekciu, alebo ak, tak až v roku 2013, keď bude k dispozícii nový rozpočet. Krajiny, ktoré sa zúčastňujú programu Erasmus a jeho sesterských programov, ale nie sú členmi EÚ, za svoju účasť v programe platia. Čo robí Komisia, aby sa tento problém vyriešil? Deficity sa týkajú prakticky všetkých okruhov rozpočtu EÚ. Komisia robí všetko, čo je v jej silách, aby situáciu zvládla, navrhuje napríklad prevod všetkých finančných prostriedkov, ktoré sa nevyužijú inde. Tento tzv. návrh globálneho presunu, ktorý Komisia predložila, je v súčasnosti predmetom diskusií Parlamentu a Rady. Tento rok však zdroje, ktoré môžu byť prevedené, nedosahujú celkovo ani výšku 500 miliónov EUR pre všetky oblasti, čo nestačí. Z tohto dôvodu Komisia požiadala rozpočtový orgán (Európsky parlament a členské štáty), aby urýchlene zvýšil svoje platby do rozpočtu na rok 2012. Čo sa stane, pokiaľ členské štáty schodok nevyrovnajú? Ak sa členské štáty a Parlament nedohodnú na dodatočných platbách do rozpočtu, vykonávanie programu celoživotného vzdelávania bude ohrozené. Očakáva sa, že prvými postihnutými oblasťami budú projekty spolupráce týkajúce sa škôl , dospelých a odbornej prípravy, pričom študentom programu Erasmus a učňom v rámci programu Leonardo da Vinci nebude možné vyplatiť granty v takej výške, akú očakávali. Ak bude nedostatok financií pokračovať, mohlo by to tiež v niektorých prípadoch ovplyvniť mzdy zamestnancov národných agentúr. Situácia sa spočiatku v roku 2013, keď budú k dispozícii finančné prostriedky nového ročného rozpočtu, zlepší. Komisia navrhla na podporu programu celoživotného vzdelávania v budúcom roku platby vo výške 1,09 miliardy EUR, z čoho bude zhruba 490 miliónov EUR určených na granty programu Erasmus pre výmenné pobyty študentov a stáže zamestnancov. Ak sa však členským štátom nepodarí vyrovnať schodok z roku 2012 (aspoň 180 miliónov EUR), na riešenie tejto negatívnej bilancie sa čiastočne použijú prostriedky z rozpočtu na rok 2013, a preto je celkom možné, že sa všetky finančné prostriedky minú v polovici roku 2013, takže neskôr môžu nastať ešte väčšie problémy. Aká časť rozpočtu EÚ ide na program celoživotného vzdelávania? Celkový rozpočet EÚ na obdobie 2007 – 2013 bol 975 miliárd EUR v bežných cenách. NA program celoživotného vzdelávania pripadá 7 miliárd EUR, čo predstavuje 0,71 %. Súčasný schodok je v prípade programu celoživotného vzdelávania vyčíslený na približne 180 miliónov EUR. Celkový navrhovaný rozpočet EÚ na obdobie 2014 – 2020 je v bežných cenách 1,156 bilióna EUR. Pre budúci program Erasmus pre všetkých sa navrhuje rozpočet vo výške 19 miliárd EUR, čo predstavuje 1,64 % tejto celkovej sumy. Koľko peňazí vynakladá EÚ na program Erasmus a ako sú tieto peniaze rozdeľované? V súčasnom rozpočtovom období (2007 – 2013) vyčlenila EÚ pre program Erasmus 3,1 miliardy EUR. Na rok 2012 mu bolo pridelených 480 miliónov EUR a odhad na rok 2013 je 490 miliónov EUR (pozri tabuľku ďalej). Toto predstavuje asi 0,35 % rozpočtu EÚ. Počas akademického roka 2012 - 2013 dosiahne celkový počet študentov programu Erasmus od jeho začiatku pred 25 rokmi 3 milióny. EÚ poskytuje každoročné granty národným agentúram v 33 účastníckych krajinách. Národné agentúry sú zodpovedné za organizovanie výziev na predloženie návrhov a za podpísania dohôd o grantoch s univerzitami, vysokými školami a inými vzdelávacími inštitúciami vo svojich krajinách. Študenti podávajú žiadosti o grant z programu Erasmus prostredníctvom svojej domácej univerzity, ktorá je zodpovedná za vyplatenie dohodnutého grantu. Celkový rozpočet programu Erasmus na mobilitu študentov a zamestnancov sa prideľuje jednotlivým krajinám na základe týchto faktorov: Takmer 90 % rozpočtu programu Erasmus sa investuje do mobility študentov a zamestnancov. Prostredníctvom programu Erasmus sa tiež podporujú projekty a siete zamerané na spoluprácu, ktoré tvoria asi 4 % jeho rozpočtu. Túto oblasť centrálne riadi Výkonná agentúra pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru v Bruseli. Zostávajúcich 6 % z rozpočtu programu Erasmus tvoria náklady na prevádzku agentúr (v priemere 4,4 %) a iné činnosti vrátane štúdií, konferencií, spolupráce univerzít s podnikateľským sektorom, prevádzky sekretariátu bolonského procesu, ako aj prípravy nového systému viacrozmerného hodnotenia univerzít. V nasledujúcej tabuľke sa uvádzajú celkové ročné objemy finančných prostriedkov vynaložených v rámci programu Erasmus od roku 1988. Decentralizované finančné prostriedky programu Erasmus pridelené národným agentúram (*) odhad Ako sa určuje mesačný grant EÚ? Granty programu Erasmus sú určené na pokrytie dodatočných nákladov spojených s pobytom v zahraničí a na cestovanie. Študenti programu Erasmus neplatia zahraničnej hostiteľskej inštitúcii školné. Národné agentúry v každej krajine prideľujú inštitúciám vysokoškolského vzdelávania finančné prostriedky, ktoré majú k dispozícii. Národná agentúra môže rozhodnúť, či udelí vyššie granty menšiemu počtu študentov ( napríklad v prípade Bulharska, Cypru a Turecka) alebo nižšie granty väčšiemu počtu študentov (ako v prípade Francúzska a Talianska), ale musí rešpektovať strop stanovený Európskou komisiou pre každú cieľovú krajinu (pozri príručku k programu celoživotného vzdelávania). Národná agentúra prideľuje finančné prostriedky žiadajúcim inštitúciám na základe faktorov ako výška požadovanej sumy alebo predchádzajúce výsledky. Inštitúcia môže potom určiť presnú výšku mesačného grantu vyplácaného študentom (a týždennú alebo dennú sadzbu vyplácanú zamestnanom) v rámci limitu stanoveného národnou agentúrou, ktorý sa líši v závislosti od krajiny. Výška mesačného grantu závisí od cieľovej krajiny a typu mobility. Napríklad obyčajne sú granty na pracovné stáže vyššie ako granty na štúdium v zahraničí. Národné agentúry môžu v prípade študentov znevýhodnených zo sociálneho a ekonomického hľadiska zvýšiť mesačnú výšku grantu. Grant poskytnutý Európskou úniou v rámci programu Erasmus môžu dopĺňať rôzne zdroje ďalšieho spolufinancovania, napr. z celoštátnych, regionálnych a miestnych zdrojov. V akademickom roku 2010 – 2011 sa priemerný mesačný grant EÚ na mobilitu študentov pohyboval od 133 EUR pre španielskych študentov do 653 EUR pre študentov z Cypru. Priemerná výška mesačného grantu zahŕňajúca všetky krajiny bola 250 EUR. Ako môžu študenti a zamestnanci požiadať o grant z programu Erasmus? Program Erasmus je prístupný všetkým študentom vysokoškolských inštitúcií, ktorí pristúpili k Univerzitnej charte Erasmus v 33 účastníckych krajinách (27 členských štátov EÚ, Island, Lichtenštajnsko, Nórsko, Turecko, Chorvátsko a Švajčiarsko). Univerzitnú chartu Erasmus podpísala väčšina (viac ako 4 000) vysokoškolských inštitúcií Európy. Prvým krokom pri žiadosti o grant na študijný pobyt alebo pracovnú stáž v rámci programu Erasmus je skontaktovať sa s oddelením medzinárodných vzťahov svojej domácej vysokoškolskej inštitúcie a pred odchodom do zahraničia vyplniť zmluvu o štúdiu v rámci programu Erasmus alebo pracovný plán stáže v rámci programu Erasmus. Zmluvu alebo pracovný plán stáže stanovujúce program, ktorý má študent dodržiavať počas svojho študijného pobytu alebo stáže, musí schváliť a podpísať domáca vysokoškolská inštitúcia, hostiteľská inštitúcia alebo firma v zahraničí, ako aj študent. Tento postup zjednodušuje a zabezpečuje plné akademické uznanie uspokojivo dokončeného študijného pobytu alebo pracovnej stáže v rámci programu Erasmus zo strany domácej vysokoškolskej inštitúcie. Štúdium v rámci programu Erasmus: Tí, ktorí chcú absolvovať časť svojho štúdia v zahraničí, musia absolvovať aspoň druhý ročník vysokej školy. Pracovné stáže v rámci programu Erasmus: Študenti sa môžu zúčastniť pracovnej stáže v rámci programu Erasmus od prvého ročníka vysokoškolského štúdia. Zahraničný pobyt môže v prípade štúdia i stáže trvať 3 mesiace až 12 mesiacov alebo možno obidve formy skombinovať do celkovej dĺžky pobytu 24 mesiacov. U študentov krátkodobého vyššieho odborného vzdelávania je minimálna dĺžka stáže dva mesiace. Erasmus pre zamestnancov: Vyučujúci musia svojej domácej vysokoškolskej inštitúcii alebo firme predložiť program výučby schválený hostiteľskou inštitúciou. Zamestnancom, ktorí chcú v rámci programu Erasmus požiadať o grant na odbornú prípravu, musí schváliť program ďalšieho vzdelávania ich domáca vysokoškolská inštitúcia a hostiteľská inštitúcia alebo firma. Najaktívnejší účastníci programu Erasmus V akademickom roku 2010 – 2011 vyslalo najviac študentov na študijné pobyty a stáže Španielsko (36 183), za ktorým nasledovalo Francúzsko (31 747) a Nemecko (30 274). Španielsko bolo taktiež najpopulárnejšou cieľovou krajinou s 37 432 prichádzajúcimi študentmi, za ním nasledovalo Francúzsko (27 722) a potom Nemecko (24 733). Spojené kráľovstvo prijalo dvakrát toľko študentov (24 474) ako vyslalo do zahraničia (12 833). Väčšina krajín vyslala viac študentov ako prijala. Najvyrovnanejší pomer medzi prichádzajúcimi a vyslanými študentmi bol zaznamenaný v Slovinsku, za ktorým nasleduje Španielsko a Holandsko. 3 040 vysokoškolských inštitúcií vyslalo študentov na výmenu v rámci mobility, čo je 6,6 % rast v porovnaní s predchádzajúcim rokom. 7,2 % nárast študijných pobytov v rámci programu Erasmus Z celkového počtu 231 408 študentov v programe Erasmus počas akademického roka 2010 – 2011 ich do zahraničia išlo študovať 190 495, čo je nárast o 7,2 % v porovnaní s akademickým rokom 2009-10. Počet študentov odchádzajúcich na študijný pobyt do zahraničia klesol v troch krajinách (Luxembursko, Maďarsko a Poľsko), kým v 16 krajinách zaznamenal nadpriemerný nárast. Najvyšší relatívny nárast bol v porovnaní s akademickým rokom 2009-10 zaznamenaný v Chorvátsku (96,6 %), za ním nasledovalo Lichtenštajnsko (84,2 %) a Cyprus (25,1 %). Priemerná dĺžka študijného pobytu v zahraničí bola niečo viac ako 6,4 mesiaca a priemerný grant bol 232 EUR (v porovnaní s 236 EUR v predchádzajúcom roku). K najobľúbenejším študijným odborom u študentov v rámci programu Erasmus patrili sociálne vedy, obchod a právo (34,7 %), potom humanitné vedy a umenie (31,5 %) a technické odbory, výroba a stavebníctvo (12,6 %). 15 % nárast záujmu o pracovné stáže v rámci programu Erasmus Od roku 2007 ponúka Erasmus študentom možnosť získať v zahraničí pracovné skúsenosti vo firmách alebo v iných organizáciách. V akademickom roku 2010 – 11 si jedna šestina študentov v programe Erasmus (40 913 z 231 408) vybrala túto možnosť, čo je v porovnaní s predchádzajúcim rokom 15 % nárast. Priemerné trvanie stáže bolo 4,3 mesiaca a študenti získali mesačný grant EÚ v priemere 366 EUR (pokles v porovnaní s 386 EUR v akademickom roku 2009 – 10). V poslednom období to bolo Francúzsko, ktoré vysielalo najviac študentov na pracovné stáže programu Erasmus (5 958, 14,6 % podiel), potom Nemecko (5 096, 12,4 % podiel) a Španielsko (4 756, 11,6 %). Najobľúbenejšou cieľovou krajinou pre pracovné stáže v rámci programu Erasmus bolo Spojené kráľovstvo, ktoré prijalo 6 970 študentov (17 % podiel), za ním nasleduje Španielsko (6 852, 16,7 %) a Nemecko (5 614, 13,7 % podiel). S cieľom podporovať zahraničné pracovné stáže môžu vysokoškolské inštitúcie vytvárať konzorciá pre pracovné stáže. Tieto konzorciá združujú vysokoškolské inštitúcie a iné organizácie, ako spoločnosti alebo združenia. V akademickom roku 2010-2011 bolo financovaných asi 74 konzorcií pre pracovné stáže v 13 krajinách. Vďaka konzorciám bolo na pracovné stáže umiestnených viac ako 14 % študentov. Najväčšiu skupinu študentov, ktorí sa zúčastnili pracovných stáží v rámci programu Erasmus, tvorili študenti sociálnych vied, obchodu a práva (26,6 %), potom humanitných vied a umenia (17,1 %), ktorí v predchádzajúcom akademickom roku predstavovali najpočetnejšiu skupinu, a na treťom mieste sú študenti poľnohospodárstva a veterinárstva (15,4 %), ktorých počet bol oproti minulému roku osemkrát vyšší. Koľko vysokoškolských študentov (bakalárov a magistrov) je v účastníckych krajinách programu Erasmus? Koľko z nich strávilo v akademickom roku 2010-2011 časť alebo celé štúdium v zahraničí? Z celkového počtu viac ako 22,5 milióna študentov vo vtedy 32 účastníckych krajinách získalo približne 1 % z nich v akademickom roku 2010 – 2011 grant na mobilitu študentov v rámci programu Erasmus1. Za predpokladu, že priemerná dĺžka vysokoškolského štúdia je 4-5 rokov (bakalár a magister), asi 4,5 % všetkých európskych študentov získalo podľa odhadov grant z programu Erasmus v určitom štádiu svojich vysokoškolských štúdií. Z nich 67 % v rámci bakalárskeho štúdia, 28 % v rámci magisterského štúdia, 1 % v rámci doktorandského štúdia a 4 % v rámci krátkodobých štúdií. Približne 10 % z celkového počtu študentov strávilo alebo strávi časť alebo celé svoje štúdium v zahraničí s podporou programu Erasmus alebo iných verejných a súkromných zdrojov. Na svojom zasadnutí v Bukurešti (Rumunsko) 26.-27.apríla 2012 (IP/12/394), prijali ministri zodpovední za oblasť vysokoškolského vzdelávania bolonskú stratégiu mobility, v ktorej sa uvádza, že do roku 2020 strávi 20 % európskych absolventov vysokých škôl časť svojho štúdia v zahraničí tak, ako to určuje európsky referenčný rámec mobility vysokoškolského vzdelávania prijatý v novembri 2011. Ďalšie informácie: Erasmus dosiahol nový rekord s 8,5 % nárastom počtu výmenných študijných pobytov (IP/12/454) Fakty a údaje o programe Erasmus [brožúrka] Štatistika programu Erasmus V roku 2010 bol celkový počet študentov v EÚ-27 približne 18,5 milióna študentov.


source: CulturaX

text: Voda v Tajchu má aj tento rok nedostatky - SME | MY Žiar Voda v Tajchu má aj tento rok nedostatky Samospráva v Novej Bani plánuje niekoľko opatrení na zlepšenie kvality vody v umelej vodnej nádrži nazývanej Tajch, ktorú počas letných mesiacov mnoho miestnych využíva aj na kúpanie. 28. jún 2011 o 10:17 TASR V novobanskom Tajchu sa ľudia kúpu na vlastné riziko. (Zdroj: EVA ŠTENCLOVÁ) NOVÁ BAŇA. "Na Tajchu je problém so zlepšením kvality vody, pretože to nie je klasické banské jazero, ale nádrž, ktorá predtým slúžila ako náhon na mlynské kamene a vznikla prehradením lúky," vysvetlil primátor mesta Ján Havran. Kvalitu vody v nádrži okrem Regionálneho úradu verejného zdravotníctva (RÚVZ) v Žiari nad Hronom nikto nesleduje. Hygienici tu však vykonávajú meranie len raz ročne. "Posledná kontrola kvality vody z 13. júna ukázala, že ani v tomto roku kvalita vody v niektorých ukazovateľoch nevyhovuje," uviedla Darina Harachová z RÚVZ v Žiari nad Hronom. Novobanský Tajch patrí k nádržiam s neorganizovanou rekreáciou, kúpanie je tam na vlastné riziko. K zlepšeniu kvality vody by malo podľa Havrana prispieť aj dokončenie kanalizácie v tejto lokalite. "Tri štvrtiny kanalizácie sú tam urobené, tento rok sa má dokončiť posledná štvrtina, aby nedochádzalo k únikom a presakovaniu látok priamo do vody," podotkol. Samospráva chce tiež podľa jeho slov preskúmať, akým spôsobom nakladajú s odpadovými vodami nehnuteľnosti susediace s jeho prítokmi. "Aby sme si boli istí, že sa tam nevypúšťajú látky, ktoré tam nemajú čo robiť," dodal. Riešení, ako zlepšiť kvalitu vody, je niekoľko. "Jedna z alternatív je napríklad spraviť menšiu vodnú plochu, ktorá by slúžila ako biokúpalisko, ako je napríklad vo Veľkom Krtíši," uviedol Havran. Rekreačné stredisko Tajch je počas leta vyhľadávané aj pre množstvo kultúrnych a spoločenských akcií, ktoré sa tam konajú. Mesto preto len nedávno vyčlenilo finančné prostriedky na vybudovanie stabilného sedenia v priestore pred pódiom medzi dvoma tunajšími zariadeniami. Tento priestor zvyčajne slúžil ako hľadisko pre rôzne kultúrne podujatia v lete.


Medzi súčasnými europoslancami je možné nájsť viacerých ľudí, ktorí sa aktívne podieľali na zbúraní železnej opony. Je ňou aj poľská poslankyňa zo skupiny ľudovcov Róża Thun, bývalá disidentka a aktivistka v hnutí Solidarita. Zaujímalo nás, ako sa v čase diktatúry žilo a čo by odkázala mladej generácii. Pred časom ste povedali, že nemáte rada termín "pád Berlínskeho múru" pre demokratické zmeny, ktoré nastali v strednej a východnej Európe pred 20 rokmi. Prečo? Pád Berlínskeho múru chápem ako veľmi symbolickú a dôležitú nemecko-nemeckú udalosť. Čo však skutočne zmenilo Európu bol fakt, že sme v Európe spoločne dokázali zbúrať železnú oponu - toto otrasné rozdelenie Európy. Slová ako "pád" či "kolaps" vyjadrujú pasivitu. Pád však nenastal - to my sme obrovským úsilím, odvahou a víziou na oboch stranách železnú oponu zbúrali. Ako bývalá aktivistka v hnutí Solidarita ste sa osobne podieľali na zmenách ešte pred rokom 1989. Ako si na to spomínate? Viete, som už stará, a tento príbeh je dlhý (smiech)... Do demokratického hnutia som sa zapojila ako takzvaná disidentka v 70-tych rokoch 20. storočia, ešte pred vznikom Solidarity. Za mlada, keď som bola na univerzite, prišla chvíľa, keď sme si spolu s priateľmi uvedomili, že sme zodpovední za to, čo sa deje okolo nás. Že nie sme objektom, ale subjektom, teda že chceme a môžeme rozhodnúť o tom, čo sa deje. Uvedomili sme si, že môžme mať vplyv, ale samozrejme nedúfali sme, že Európa sa zmení v priebehu jednej generácie a že Poľsko sa stane slobodnou demokratickou krajinou a členom Európskej únie. Aspoň v tých našich skupinách, ktoré sa vzopreli komunistickej diktatúre, boli slobodní ľudia. V tom totálne nenormálnom politickom systéme sme boli normálni. A to už bol luxus, hoci sme za to zaplatili svoju cenu. Bola som hovorkyňou študentskej organizácie s názvom Študentský výbor za solidaritu, ktorá existovala ešte pred hnutím Solidarita. Toto prostredie následne podporovalo odbory a väčšie hnutia, ktoré sa objavili neskôr. Citation Hoci ma zatkli, bola som slobodná. Róża Thun Musím povedať, že hoci šlo o ťažké časy, keďže nás sústavne sledovala tajná služba a často nás zatýkali, mám na to obdobie pekné spomienky. Hoci ma zatkli, bola som slobodná, veľa som pochopila a naučila sa, mala som výborných priateľov a dnes žijem v Európe, ktorá uskutočnila viac, než o čom som sa v tých časoch odvážila snívať. Navyše môžem si dovoliť povedať, že mám istý, aj keď skromný podiel na tomto vývoji. Ak sa obzriete späť na uplynulých 20 rokov, ktoré vaše očakávania sa naplnili a čo vás sklamalo? Sklamanie sa objaví vždy a isté skupiny ľudí to nezvládli. Prechod z uzavretého svet do úplne otvorenej trhovej ekonomiky bola obrovská výzva. Poľsko neustále prechádza zmenami. Za posledných 20 rokov sa zmenilo všetko. Nielen v domácej, ale aj zahraničnej politike. Ak sa napríklad pozriete na mapu Európy, všetci susedia Poľska sa zmenili. Na východe bol Sovietsky zväz, ktorý už neexistuje, na juhu bolo Československo, ktoré neexistuje a na západe bola Nemecká demokratická republika, ktorá takisto neexistuje. Náš každodenný život takisto prešiel obrovskými zmenami. Sociálny systém Poľska nie je dostatočne rozvinutý a bohatý, aby sa postaral o tých, ktorí sa nedokázali vysporiadať so zmenami. Takže sú tu ľudia, ktorí sú frustrovaní. Poliaci vo všeobecnosti sú však opakom frustrácie. Aj v prieskumoch verejnej mienky sú spokojní so svojim životom, s politickými rozhodnutiami ako je vstup do EÚ, majú veľmi dobré výsledky v hospodárstve, v súčasnosti najlepšie v Európe, sú mimoriadne pracovití a vidia pozitívne výsledky tejto ťažkej práce. Čo by ste chceli odkázať mladej generácii? Žite aktívne, zapájajte sa. Keď budete starší, bude pre vás veľmi dôležité obzrieť sa a vidieť, že ste v Európe zanechali pozitívne stopy. Staršia generácia vždy hovorí: keď sme boli mladí, bolo lepšie. Neznášam takéto reči. Ak by sme boli lepší, neboli by sme dopustili, aby ten systém prežil tak dlho. Nová generácia je nielen dobrá, ale žije aj v požehnaných časoch. Prajem im, aby sa ráno zobudili, usmiali sa kvôli tomu, v akých časoch žijú, užívali si a cítili za to zodpovednosť. Rozvoj môže pokračovať smerom k lepšiemu len ak sa úplne zapoja do sveta okolo seba. Nech už je to v ich mestskej časti, v škole, vo farnosti, na univerzite, v regióne, v národnej či európskej politike. Želám im, aby sa oženili a vydali, mali deti, žili normálny šťastný život a odovzdali tento optimizmus a zodpovednosť ďalšej generácii.


Štátni príslušníci iných ako členských krajín EÚ Každý občan EÚ má právo zamestnať sa v inom členskom štáte bez toho, aby musel mať pracovné povolenie. Štátni príslušníci štátov, ktoré nie sú členmi EÚ, môžu mať za istých predpokladov rovnaké práva (právo zamestnať sa v členskom štáte EÚ a právo na rovnaké zaobchádzanie pokiaľ ide o pracovné podmienky) ako občania EÚ. Tieto práva závisia od ich vlastnej štátnej príslušnosti a od toho, či sú rodinnými príslušníkmi občanov EÚ. Island, Lichtenštajnsko a Nórsko Hoci tieto krajiny nie sú členmi EÚ, ich občania môžu pracovať v Únii za tých istých podmienok ako občania EÚ, pretože sú súčasťou Európskeho hospodárskeho priestoru. Pre pracovníkov z Chorvátska môžu platiť dočasné obmedzenia v súvislosti s prácou v Lichtenštajnsku. Lichtenštajnskouplatňuje kvóty obmedzujúce počet ľudí, ktorí tam môžu pracovať a žiť. Kvóty platia pre všetky členské štáty EÚ, Nórsko a Island. Švajčiarsko Na základe dohody medzi EÚ a Švajčiarskom o voľnom pohybe osôb môžu občania Švajčiarska žiť a pracovať v EÚ, pričom určité obmedzenia sa uplatňujú na prácu v Chorvátsku. Väčšina občanov EÚ nepotrebuje povolenie na prácu vo Švajčiarsku. Obmedzenia sa vzťahujú iba na občanov Chorvátska, ktorí potrebujú pracovné povolenie. Viac informácií o práci vo Švajčiarsku pre občanov EÚ. Turecko Právo občanov Turecka pracovať v krajine EÚ závisí v plnej miere od právnych predpisov danej krajiny. Tureckí pracovníci, ktorí sú legálne zamestnaní a riadne registrovaní v členskom štáte EÚ, majú tieto práva: - po roku legálneho zamestnania majú právo na obnovenie pracovného povolenia u toho istého zamestnávateľa, ak je dané pracovné miesto voľné; - po troch rokoch legálneho zamestnania môžu zmeniť zamestnanie a prijať akúkoľvek inú ponuku v tom istom odbore; - po štyroch rokoch legálneho zamestnania majú voľný prístup ku všetkým voľným pracovným miestam na trhu práce v danej krajine EÚ. Okrem toho majú tureckí štátni príslušníci legálne pracujúci v niektorej z krajín EÚ právo na rovnaké pracovné podmienky, aké platia pre občanov danej krajiny. Ostatné krajiny, ktoré uzavreli dohodu s EÚ Štátni príslušníci týchto štátov, ktorí legálne pracujú v Európskej únii, majú nárok na rovnaké pracovné podmienky ako občania štátu, v ktorom pracujú: - Alžírsko, Maroko, Tunisko; - Rusko; - Albánsko, Severné Macedónsko, Čierna Hora; - Andorra, San Maríno; - 79 afrických, karibských a tichomorských štátov. Krajiny bez uzavretej dohody V prípade štátnych príslušníkov krajín, ktoré neuzavreli dohodu s EÚ, je právo pracovať v členských štátoch EÚ upravené ich právnymi predpismi, okrem rodinných príslušníkov občanov EÚ. Predpisy EÚ taktiež upravujú tieto oblasti, ktoré sa týkajú pracovníkov zo všetkých nečlenských krajín: - postavenie občanov nečlenských krajín, ktorí majú dlhodobý pobyt v EÚ; - právo na zlúčenie rodiny; - prijímanie vedcov z nečlenských krajín; - prijímanie študentov a žiakov na výmenné pobyty, neplatených stážistov alebo dobrovoľníkov; - práv vysoko kvalifikovaných pracovníkov z nečlenských krajín (systém modrých kariet EÚ). - zjednodušenia vstupných formalít a práv pre všetkých migrujúcich pracovníkov z nečlenských krajín; - podmienok vstupu a pobytu sezónnych pracovníkov z nečlenských krajín; - podmienok vstupu a pobytu občanov nečlenských krajín v prípade vnútropodnikových presunov pracovníkov.


Zábava a voľný čas » Pyrotechnika Pyrotechnika - (1 firiem) PYROTECHNICS ACTIVITIES spol. s r.o. spol. s r.o. Realizácia ohňostrojov. Pyrotechnické, trikové efekty, kaskadérske kúsky. Pyrotechnické prieskumy, vyhľadávanie kovových predmetov pod zemou, zneškodňovanie výbušnín, určovanie polohy káblov, potrubí. Adresa: Hlinkova 25 , Kavečany, 040 01 Mobil: 905 321 695 | E-mail: pa@extel.sk


source: wikipedia

text: Karl Gotthard Lamprecht (* 25. február 1856, Jessen, Nemecko – † 10. máj 1915, Lipsko) bol nemecký historik špecializujúci sa na stredovek, filozof a profesor. Rozpracoval kultúrno-historickú metódu. Hlavné dielo: Dejiny Nemecka. Referencie Iné projekty Externé odkazy Erschließung und Digitalisierung des Nachlasses von Karl Lamprecht in der ULB Bonn Stimmen der Forschung, Biografie, Werke, Sekundärliteratur Karl-Lamprecht-Gesellschaft Luise Schorn-Schütte: Karl Lamprecht (1856–1915), Historiker. Rolf Schumann: Historiker mit Weitblick. Zdroj Nemeckí filozofi Nemeckí historici Nemeckí univerzitní profesori


Nasledujú žilky a žily a dostavujú sa ďalšie problémy – sexuálna impotencia u mužov, vysoký krvný tlak a tak ďalej a tak ďalej. Nakoniec sa upchávajú tepny a dostavuje sa angína pectoris, infarkt alebo mŕtvica. Na upchávanie ciev tukom zomrelo od vzniku tejto choroby viac ľudí, ako ich padlo vo všetkých vojnách v histórii ľudstva. Tak vláda sveta (nevedomky) predbehla v zabíjaní chlórom aj neslávneho diktátora Hitlera.


source: fineweb

text: 29.5.2003 BSE: Nielen krava, ale aj ovce môže byť šialená... Niekedy v 70. rokoch minulého storočia ruskí autori vedeckej fantastiky bratia Strugackovci napísali román Piknik na okraji cesty. Jeho dej sa zaoberá dôsledkami návštevy mimozemšťanov. Lenže ku kontaktu došlo veľmi čudným spôsobom. Akoby hostia z vesmíru pripomínali rozjarenú skupinku, ktorá si urobila po jazde autom piknik niekde na okraji cesty. Návštevníci po sebe zanechali hŕbu odpadkov. Aj odpadky po návšteve mimozemšťanov začínajú hľadať a využívať obyvatelia našej planéty, niekedy to však má nečakané, ba tragické dôsledky. Autori v románe naznačili, že ide o podobenstvo znázorňujúce vedecko-technický pokrok. Aj on síce prináša veľa vecí, ktoré sa zdajú byť užitočné, no dôsledky ich používania bývajú nezriedka tragické. K takýmto negatívnym dôsledkom patrí ochorenie BSE, nazývané aj choroba šialených kráv. Zábery chorých zvierat naozaj pripomínajú filmový horor, navyše choroba je prenosná aj na človeka. Podobnú chorobu už niekoľko storočí pozorovali u oviec. Lenže v druhej polovici minulého storočia komusi napadlo, že by bolo vhodné kŕmiť hovädzí dobytok mäsovo-kostnou múčkou. Dobytok síce utešene priberal na váhe, no o niekoľko rokov sa zistilo, že vďaka tomuto spôsobu kŕmenia začína dostávať chorobu BSE a o pár rokov neskôr sa registrovali prvé prípady tohto ochorenia u ľudí. Ohnisko choroby bolo pravdepodobne vo Veľkej Británii. Najprv sa postupovalo tak, ako je v takýchto kauzách typické – maximálne sa prejavila snaha všetko ututlať. Dokonca ktosi presvedčil jedného z britských princov, aby sa nechal pre televízne spravodajstvo nafilmovať, ako sa kŕmi hovädzím biftekom. Po čase sa už záležitosť utajovať nedala a hovädzina sa stala menej konzumovaným mäsom. Po nejaký čas sa tvrdilo, že u nás niečo také nie je možné. Muselo však prísť niekoľko zistení choroby šialených kráv, aby sa urobili rázne opatrenia. Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky v roku 2001 poverilo kafilériu N-ADOVA v Nitre zvozom a spracovávaním špecifikovaného rizikového odpadu živočíšneho pôvodu. Ten by sa potom mal spaľovať v cementárskej rotačnej peci, ako je to bežné v krajinách EÚ. Spaľovať tieto odpady začali Považské cementárne, Ladce ,a.s., a 22. mája t.r. bola slávnostne otvorená prevádzka linky na toto spaľovanie. Cestou na otvorenie tejto prevádzky som počul v rozhlase správu, že prípad BSE už objavili v Kanade a vzápätí USA reagovali zákazom dovozu kanadskej hovädziny. Takže spustenie tejto linky ukázalo, že sa u nás proti šíreniu tejto choroby robia potrebné opatrenia. Lenže od prítomných odborníkov som sa dozvedel, že podobná choroba sa u nás dávnejšie zaznamenala u oviec, takže ani spustenie onej linky by nás nemalo zbaviť potrebnej ostražitosti. Na adresu prítomného ministra pôdohospodárstva som však začul poznámku, že sa síce proti BSE bojuje, ale že zároveň ministerstvo povolilo dovoz geneticky modifikovanej kukurice z USA. Nik zatiaľ nevie, aké dôsledky bude mať konzumácia takto upravených rastlín. V krajinách EÚ, ktoré by dnes mali byť naším vzorom, sú voči takýmto produktom krajne skeptickí. Začne sa história podobná tej s BSE? Zveřejněno s laskavým svolením slovenského politicko - společenského týdeníku SLOVO Britské listy zaujala poznámka, řečená "jaksi na okraj" glosy Petra Greguša. Vy jste zaregistrovali informaci v českých médiích, že i ovce mohou být šílené? My ne. A protože kolem nemoci šílených krav se v poslední době popsalo mnoho papíru, a kolem šíleného skopového ani písmenko, rozhodli jsme se otázat se na "patřičných místech". S výsledkem vás určitě seznámíme... |Názory a argumenty ze Slovenska||RSS 2.0 Historie >| |29. 5. 2003||BSE: Nielen krava, ale aj ovce môže byť šialená...||Peter Greguš| |28. 5. 2003||Do kedy...?||Tibor Moravčík| |28. 5. 2003||(Z)diskreditovaný štát||Damas Gruska| |27. 5. 2003||Dvadsaťpäť hodín pred zrkadlom||Filip Samuel| |26. 5. 2003||Na zdravie, páni sudcovia, poslanci a ministri!||Peter Takáč| |26. 5. 2003||Hrozba sprava - po belgických voľbách v žlto-červenom||Radovan Geist| |23. 5. 2003||Pohotovostný manuál občana I.||Martin Nevada| |23. 5. 2003||Bratislava, Nazi Free Zone: boj proti neofašizmu prišlo podporiť 2000 antifašistov||Martina Blažeková| |22. 5. 2003||Slovensko do EU - iná možnosť nebola||Peter Greguš| |22. 5. 2003||Referendum s odretými ušami||Marián Repa| |22. 5. 2003||STV: Vietor v Mlynskej doline| |20. 5. 2003||Euroreferendum – víťazstvo či fraška?||Pavol Fabian| |16. 5. 2003||Neoimperializmus||Ignacio Ramonet| |16. 5. 2003||Návrat ideológií||Jean-Paul Fitoussy| |16. 5. 2003||Francois Voltaire - mysliteľ a bojovník za ľudské práva||Ladislav Hubenák|


6. Vyzýva Železničnú spoločnosť Slovensko, a.s. aby v záujme zachovania cestovného ruchu a rozvoja regiónu Kysuce nerušila zastavovanie rýchlikov na trati Žilina – Praha v meste Čadca, ktoré je okresným mestom a železničnou križovatkou troch štátov.


Tlaková kanalizácia so systémom Nexos Intelligence | Wilo Systém tlakovej kanalizácie s Nexos Intelligence: inteligentné siete pre zvýšenie spoľahlivosti a efektivity Čerpanie surovej odpadovej vody je stále náročnejšie, často dochádza k zanášaniu tlakového potrubia. Inovatívny systém tlakovej kanalizácie so zariadením Nexos Intelligence sleduje a kontroluje jednotlivé čerpacie stanice pre spoľahlivé a energeticky účinné odvodnenie. Systém tlakovej kanalizácie s Nexos Intelligence Optimalizované prietoky v potrubí kolektorov zabezpečujú, že systémy tlakovej kanalizácie sú energeticky účinné a pracujú bez upchania. Čerpadlá sú hospodárne, pretože ich prevázkové body sú optimalizované tak, aby zabezpečili spoľahlivú prevádzku pri nízkych otáčkach. To má za následok zníženie nákladov na prevádzku a údržbu obecných kanalizácií. Prevádzkové náklady sú znížené vďaka včasnej detekcii porúch. Sieťové systémy a prenos digitálnych dát uľahčujú správu každej čerpacej stanice. Teraz. Riešenie, ktoré vám dá ešte viac. Diaľkový monitoring a riadenie Tlaková kanalizácia so systémom Nexos Intelligence vám poskytuje komplexnú sieť, monitorovania a riadenia systému odkanalizovania. Skládá sa z čerpacej komory Wilo-Port 800, ponorného čerpadla Wilo-Rexa CUT s rezacím zariadením, rozvádzačom Wilo-EC Lift s rádiovou anténou, bránou a prevádzkovým softwarom. Jednotlivé čerpacie stanice sú digitálne prepojené s centrálnym riadiacim systémom. Toto riadi čerpaciu stanicu a odvádza ju podľa individuálne vyvinutých algoritmov buď vo fázach, alebo v nastavených intervaloch.Toto inteligentné riešenie je v súlade s kolektormi a spojenými čerpacími stanicami a súčasne minimalizuje nebezpečie zanesenia a upchávania. Ďaľkový monitoring a riadenie Všetky informácie o stave sú zhromažďované na centrálnom serveri, čo znamená, že každé chybové hlásenie je včas zaznamenané a odoslané cez sms a e-mail. Tým je zabezpečená prevencia poškodenia celého systému. Najmä pei údržbe na zbernej čerpacej stanici, môže mať za následok dočasnú deaktiváciu celého systému tlakovej kanalizácie, a tým sa zabráni spätnému toku. Prevádzkový stav každej čerpacej stanice je kedykoľvek vidieť v počítači. Sú k dispozícii podrobné analytické funkcie vrátane najdôležitejších informácií o stave systému. Týmto spôsobom možno zobraziť zhromaždené informácie a analyzovať ich v jednoduchej forme - od podrobného denného vývojy krivky až po kompletné ročné vyhodnotenie. Inteligentná sieť tlakové kanalizácie so systémom NEXOS Intelligence poskytuje prevázkovateľom tri kľúčové výhody: vysokú prevádzkovú spoľahlivosť s hladkým bezproblémovým chodom, komplexnú konrolu systému a úspory energie.


text: Wilhelm Albrecht Nestle (výslovnosť priezviska IPA: [ˈnɛstlə]; * 16. apríl 1865, Stuttgart, Nemecké cisárstvo† 18. apríl 1957, Stuttgart, Západné Nemecko) bol nemecký klasický filológ a historik filozofie. Venoval sa najmä starogréckej literatúre, vrátane diel starogréckych filozofov. Referencie Externé odkazy Narodenia v 1865 Úmrtia v 1957 Nemeckí filozofi Osobnosti zo Stuttgartu


text: Zem je v poradí tretia planéta slnečnej sústavy. Je to zároveň jediná planéta, na ktorej je podľa súčasných vedeckých poznatkov voda v kvapalnom skupenstve a život. Zem je predmetom skúmania napríklad kozmogónie, geológie, paleontológie či geografie. V strede Zeme sa nachádza horúce husté jadro, ktoré obklopuje chladnejší plášť z roztavených hornín. Na povrchu je kôra, ktorá dosahuje rôznu hrúbku v závislosti od miesta (pod oceánmi je všeobecne tenšia ako pod kontinentmi). Vďaka pevnému povrchu a vnútornému zloženiu Zem zaraďujeme medzi terestriálne planéty. Zem je najväčšia spomedzi terestriálnych planét slnečnej sústavy a tiež jediná známa planéta, na ktorej sa nachádza voda vo všetkých troch skupenstvách. Väčšina jej povrchu je pokrytá kvapalným oceánom, čo jej pri pohľade zo vzdialeného vesmíru dáva charakteristickú modrú farbu. V blízkosti rotačných pólov je oceán, resp. pevný povrch trvale zamrznutý a vytvára biele polárne čiapky. Zem je obklopená atmosférou, ktorá vo veľkých vzdialenostiach od povrchu pozvoľna prechádza do medziplanetárneho prostredia. Po prvýkrát Zem ako celok na vlastné oči videla posádka kozmickej lode Apollo 8, ktorá ako prvá opustila obežnú dráhu Zeme a vzdialila sa od nej natoľko, že sa zmestila do zorného poľa ľudského oka. Astronomický symbol Zeme je kríž vnútri kruhu Jej grécke meno Gaia znamená matka. Gaia bola v staroveku veľmi uctievanou bohyňou Zeme, ktorej zasväcovali množstvo chrámov a oltárov. Gaia dávala život všetkým tvorom, ale neľútostne ho potom brala späť do svojho lona. Bola teda zároveň bohyňou života a smrti. Zem vznikla približne pred 4,57 miliardami rokov pravdepodobne sformovaním sa z protoplanetárneho disku. Povrch Zeme neustále pretvárajú geologické procesy, napríklad platňová tektonika, ktorá pomaly mení polohy a tvar kontinentov. Veľkú zásluhu na dnešnej podobe Zeme majú aj živé organizmy, ktoré utvárajú biosféru. Počas dlhých miliárd rokov na Zemi vytvorili dýchateľnú atmosféru a pôdu. Zem je prvá planéta od Slnka, ktorú sprevádza prirodzená družica (Mesiac) a zároveň jediná planéta slnečnej sústavy, ktorá má mesiac len jeden. Jeho priemer dosahuje približne štvrtinu priemeru Zeme, ale považuje sa za neprimerane veľký vzhľadom na materské teleso. Mesiac sa nepodobá na planétu, ktorú obieha. Jeho povrch je pustý, s veľmi slabou atmosférou, bez kvapalnej vody a sopečnej aktivity. Fyzikálne vlastnosti Zem je takmer guľaté teleso. Má tvar geoidu (grécky: geoidés = "podobný Zemi"), ku ktorému sa najviac približuje tvar rotačného elipsoidu. Odstredivá sila rotácie spôsobila, že Zem je na póloch sploštená. Z tohto dôvodu je rovníkový priemer Zeme, o väčší ako jej polárny priemer. Zem má 4,54 miliardy rokov. Dôsledkom odstredivej rotačnej sily je tiež to, že tiažové zrýchlenie je nepatrne menšie na rovníku ako na póloch. Vertikálna členitosť povrchu, čiže rozdiel medzi vrcholkami najvyšších pohorí a dnami najhlbších oceánskych priekop, je asi . Príliš veľkým výškovým rozdielom bráni gravitácia spoločne s tektonickými procesmi a eróziou. Hmotnosť Zeme je 5,974.1024 kg, čo je približne tri milióntiny hmotnosti Slnka. Hodnota hustoty Zeme /m3 je najväčšia zo všetkých planét slnečnej sústavy. Dôvodom je čiastočne to, že Zem je najhmotnejšou pevnou planétou, akú v slnečnej sústave poznáme, a gravitácia stlačila materiál v jej vnútri do menšieho objemu. Zem vrhá do priestoru na strane odvrátenej od Slnka svoj tieň, ktorý má približne tvar zbiehajúceho sa kužeľa. Vrchol úplného tieňa (umbry) Zeme je od zemského povrchu vzdialený približne , čo je približne stotina vzdialenosti Zeme od Slnka. Keď do zemského tieňa vstúpi Mesiac, dochádza k jeho zatmeniu. Aj všetky umelé družice Zeme každý deň prechádzajú tieňom, preto ich (s výnimkou obdobia okolo letného slnovratu) možno pozorovať len večer alebo nadránom. Dráha a rotácia Dráha Zem obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 149,6 miliónov km priemernou rýchlosťou /s. Stredná vzdialenosť Zeme od Slnka sa stala jednou zo základných astronomických jednotiek dĺžky a označuje sa ako astronomická jednotka (skratka AJ alebo AU z anglického Astronomical Unit). V najvzdialenejšom bode svojej dráhy, v aféliu (odslní), je Zem od Slnka vzdialená , v najbližšom bode svojej dráhy, v perihéliu (príslní) . Zmena vzdialenosti od Slnka však nie je príčinou striedania sa ročných období. Zem prechádza perihéliom okolo 4. januára, dva týždne po zimnom slnovrate, kedy paradoxne na severnej pologuli vrcholí zima. Aféliom zase Zem prechádza dva týždne po letnom slnovrate, kedy je na severnej pologuli leto. V súlade s Keplerovými zákonmi sa Zem v aféliu pohybuje približne o /s pomalšie ako v perihéliu. Jej priemerná obežná rýchlosť je /s. Doba obehu Zeme okolo Slnka sa stala jednou zo základných jednotiek času a nazývame ju rok. Obeh Zeme okolo Slnka sa však môže vzťahovať na rôzne body alebo telesá, podľa čoho rozlišujeme niekoľko typov obehov, ktorých dĺžky sa od seba nepatrne líšia. Poznáme rok siderický, tropický a anomalistický. Tropický rok, ktorý je základom kalendárneho roku, má dĺžku 365 dní, 5 hodín, 48 minút a 45,4 sekúnd. Priemerná rovina, v ktorej obieha Zem okolo Slnka, sa nazýva ekliptika. Používa sa ako základná rovina, voči ktorej určujeme sklony dráh všetkých telies v slnečnej sústave. Vzhľadom na to, že Zem má veľmi hmotný Mesiac a ťažisko ich vzájomného obehu leží pod povrchom Zeme, Zem vykonáva pri svojom obehu okolo Slnka kývavé pohyby, ktoré planétu jednak mierne striedavo približujú a vzďaľujú od Slnka jednak spôsobujú jej striedavý pohyb nad a pod rovinou ekliptiky. Rotácia Zemská os je priamka, ktorá prechádza stredom Zeme a pretína povrch Zeme v dvoch bodoch, ktoré nazývame póly. Okolo tejto osi sa Zem otáča takmer konštantnou rýchlosťou, ktorá na rovníku dosahuje hodnotu /s. Jedna otočka Zeme okolo osi voči Slnku trvá 24 hodín. Táto časová jednotka sa nazýva slnečný deň. Tento deň je približne o 4 minúty dlhší ako časový interval medzi dvoma po sebe nasledujúcimi prechodmi miestnym poludníkom ľubovoľne vybranej hviezdy. Tento interval sa nazýva hviezdny (siderický) deň. Hviezdny deň trvá 23h 56min a 4s; toľko trvá otočka Zeme voči hviezdam. Približne štvorminútový rozdiel medzi hviezdnym a slnečným dňom je spôsobený tým, že Zem sa okrem otáčania okolo osi pohybuje ešte okolo Slnka, a to proti smeru rotácie. Otáčanie Zeme okolo svojej osi spôsobuje striedanie dňa a noci. Za 1 hodinu sa Zem otočí o 1/24 svojho obvodu, čo je 15° zemepisnej dĺžky. Na každých 15° preto pripadá jedno časové pásmo. Pod vplyvom slapových síl Mesiaca sa rotácia Zeme pomaly spomaľuje, asi o tisícinu sekundy za 100 rokov. Zemská os nie je rovnobežná s kolmicou na ekliptiku, ale odkláňa sa od nej v uhle, ktorý v súčasnosti dosahuje hodnotu približne 23,5°. Tento sklon zemskej osi spolu s obehom Zeme okolo Slnka má za následok striedanie ročných období. Pri obehu je striedavo severná a južná pologuľa v rôznych dobách privrátená k Slnku. Sklon zemskej osi sa pomaly mení a preto os nesmeruje stále do rovnakého bodu oblohy. V súčasnosti smeruje do blízkosti hviezdy Polárky, ale napríklad zhruba pred 13 000 rokmi smerovala zemská os k hviezde Vega. Tento krúživý pohyb zemskej osi sa nazýva precesia. Jeden precesný obeh zemskej osi okolo pólu ekliptiky sa nazýva Platónsky rok a má dĺžku 25 700 rokov. Ani samotná os nemá pevnú polohu vzhľadom na zemské teleso a v dôsledku toho sa priesečníky osi so zemským povrchom (póly) tiež pomaly pohybujú. Perióda zmien polohy pólov nie je úplne pravidelná a nazýva sa Chandlerova perióda. Navyše sa v cykle 42 000 rokov mení sklon osi ku kolmici na ekliptiku a to v rozsahu 22,1 – 24,5°. Okrem spomenutých pohybov vykonáva Zem ešte niekoľko ďalších pohybov. Ako teleso slnečnej sústavy sa Zem napríklad zúčastňuje na obehu okolo jadra Galaxie. Obežná dráha Zeme vykonáva pomalý pohyb vyplývajúci z Einsteinovej teórie relativity nazývaný stáčanie perihélia. Po prvýkrát bolo toto stáčanie objavené pri planéte Merkúr. Od roku 1899 za os zemskej rotácie odklonila o 10,5 m. Vedci identifikoval tri dôvody: topenie ľadu (najmä Grónsko) a zvýšenie hladiny oceánov; ústupom ľadovcov a znížením ich hmotnosti sa dvíha zemská masa; porucha vo viskóznej vrstve zemského plášťa. Vznik a vývoj Zeme Zem sa pravdepodobne sformovala podobne ako ostatné terestrické planéty z protoplanetárneho disku, ktorý obklopoval vznikajúce Slnko (praslnko). Slnečný vietor, ktorý vyžarovalo praslnko, sa postaral o odstránenie najľahších prvkov – vodíka a hélia – z vnútorných častí disku. Až do vzdialenosti asi 700 miliónov kilometrov od praslnka zostal len prach tvorený ťažšími prvkami, preto sa z neho utvorili planéty s pevným povrchom. Postupným zhlukovaním vznikli v disku väčšie nepravidelné telesá – planetezimály, z ktorých sa vzájomnými zrážkami sformovali väčšie guľaté telesá – protoplanéty. M. Bizzarro a kol. ukázali, že akrécia Zeme z planetezimál trvala približne 30 miliónov rokov. Vyplýva to zo zastúpenia izotopov 176Lu a 178Hf v chondritoch. V roztavenom vnútri Zeme dochádzalo ku gravitačnej diferenciácii, čo znamená, že ťažšie chemické prvky klesali pod vplyvom gravitácie do hlbších vrstiev zemského telesa a ľahké stúpali na povrch. Tento proces prebiehal približne prvú stovku miliónov rokov po vzniku slnečnej sústavy. Výsledkom tohto procesu bolo, že najťažšie prvky sa dostali do stredu telesa, kde utvorili jadro, ľahší materiál plášť okolo jadra a najľahšie, prchavé prvky utvorili prvotnú atmosféru Zeme. Tá sa však len málo podobala na súčasnú: tvorili ju prevažne vodík a hélium, v menšej miere amoniak, metán, vodné pary a oxid uhličitý. Plášť postupne chladol a stával sa čoraz menej tekutým, zemské jadro však zostáva doteraz horúce, zahrievané teplom z rozpadu rádioaktívnych látok. Najstaršie známe horniny pochádzajú z oblasti Isua v západnom Grónsku a ich vek sa odhaduje na 3,8 miliárd rokov. Nejasný zostáva pôvod vody na Zemi, ktorej bolo v prvotnej atmosfére Zeme príliš málo na vznik oceánov. Väčšina vedcov sa prikláňa k teórii, že hlavná časť vody sa dostala na Zem až po skončení jej formovania v podobe komét, ktoré dopadali na jej povrch. Magnetosféra Zem má magnetické pole, ktoré sa vytvára trením pri rotácii vonkajšieho, zrejme tekutého zemského jadra o pevné vnútorné jadro. Tento proces funguje ako obrovské hydrodynamické dynamo. Magnetické pole Zeme má dipólový charakter, to znamená, že rozloženie jeho siločiar je podobné siločiaram v okolí tyčového magnetu. Magnetické siločiary sa zbiehajú v severnom a južnom magnetickom póle. Magnetická os je sklonená k rotačnej osi pod uhlom približne 11°. Merania magnetizmu v horninách rôzneho veku ukázali, že magnetické póly putujú po povrchu Zeme a pole dokonca periodicky mení svoju polaritu. Oblasť okolo Zeme, v ktorej dominuje magnetické pole sa nazýva magnetosféra. Tvar magnetosféry silne ovplyvňuje slnečný vietor, ktorý na náveternej strane (strane najbližšej k Slnku) pôsobí tlakom približne 1,7 nPa. Tým zatláča magnetosféru do vzdialenosti asi desiatich zemských priemerov (asi ). Oblasť, v ktorej geomagnetické pole začína slnečný vietor odchyľovať, sa nazýva nárazový front. Na strane odvrátenej od Slnka je magnetosféra predĺžená do chvosta siahajúceho ďaleko za obežnú dráhu Mesiaca. Hranica medzi magnetosférou a medziplanetárnym magnetickým poľom sa nazýva magnetopauza. Magnetosféra Zeme nedovoľuje elektricky nabitým časticiam zo Slnka dostať sa k povrchu. Nabité častice musia pri svojom pohybe sledovať siločiary magnetického poľa a zostávajú dlhodobo zachytené v oblastiach vysoko nad zemským povrchom, ktoré nazývame Van Allenove radiačné pásy. Magnetické pole plní teda ochrannú funkciu, bez ktorej by život na Zemi nebol možný. Pokiaľ častice predsa preniknú do vrchnej vrstvy zemskej atmosféry, zrazia sa s molekulami vzduchu a vybudia ich elektróny na vyššie energetické hladiny. Pri návrate elektrónov späť na nižšie energetické hladiny sa uvoľňuje svetlo, ktoré pozorujeme ako polárnu žiaru. Atmosféra Atmosféra Zeme je plynný obal Zeme, ktorého hustota vo väčších vzdialenostiach od povrchu klesá. Existovala už od vzniku Zeme, ale jej chemické zloženie sa značne menilo pôsobením mnohých procesov, napríklad aj živých organizmov. Je zložená z dusíka (78 %), kyslíka (21 %), argónu (necelé 1 %) a zvyšok tvorí premenlivé množstvo vodných pár, oxid uhličitý a ďalšie plyny. Táto zmes sa bežne nazýva vzduch. Hmotnosť zemskej atmosféry je 5 700 miliárd ton. Atmosférický tlak sa pri morskej hladine pohybuje okolo hodnoty 100 kPa. V atmosfére rozlišujeme päť vrstiev, ktorých chemické zloženie je pozoruhodne uniformné. Pre život je najdôležitejšia najspodnejšia vrstva atmosféry, troposféra, ktorá je pod vplyvom zemskej gravitácie najhustejšia. V nej prebiehajú všetky procesy vytvárajúce počasie. Vzduch sa v nej pohybuje vertikálne a horizontálne a dôkladne sa mieša. Viditeľné svetlo preniká všetkými vrstvami atmosféry, infračervené a rádiové vlny čiastočne pohltí stratosféra (vrstva nad troposférou). Vo výške 20 sa vyskytuje zvýšená koncentrácia ozónu. Táto ozónová vrstva nás chráni pred nebezpečným ultrafialovým žiarením. Monitorovaním obsahu ozónu z družíc bolo zistené, že najmä v oblasti zemských pólov dochádza v posledných rokoch k značnému poklesu obsahu ozónu. Oblasť s prudko zníženou koncentráciou ozónu sa nazýva ozónová diera. Nad stratosférou sa nachádza ďalšia vrstva, mezosféra, ktorá pohlcuje röntgenové žiarenie. Atmosféra nás tiež chráni pred dopadmi telies z kozmu, ktoré v nej obvykle zhoria a pozorujeme ich ako svetelné úkazy nazývané meteory. Funguje tiež ako regulátor teploty. Teploty na povrchu Zeme sa pohybujú v extrémnych prípadoch zhruba od mínus 90 °C (v Antarktíde) do plus 60 °C (Sahara, Údolie smrti v USA). Priemerná teplota na povrchu planéty je cca 15 °C. Cirkulácia v atmosfére Časti zemskej atmosféry sú v neustálom pohybe. Do pohybu ich dáva slnečná energia, ktorú pohlcujú kontinenty a oceány a od nich sa druhotne ohreje aj vzduch. Zahriaty, menej hustý a tým aj ľahší vzduch stúpa nad chladnejší, menej ťažký. Pri stúpaní sa zahriaty vzduch rozpína a chladne, lebo má nad sebou už menšiu vrstvu atmosféry, ktorá naň pôsobí menším tlakom. Stúpanie sa zastaví, keď sa tlak pôvodne horúceho vzduchu vyrovná s tlakom okolitého vzduchu. Horizontálny pohyb vzduchu sa deje vďaka cirkulácii atmosféry medzi rovníkom a pólmi, ale aj vďaka cirkulácii oceánov a rotácii Zeme. Slnečné žiarenie poskytuje tiež energiu na vyparovanie vody. Vodná para v atmosfére je neviditeľná, ale môže sa skondenzovať do mikroskopických čiastočiek, ktoré sú vo veľkých množstvách viditeľné ako oblaky. Zemská oblačnosť je v neustálom pohybe v súlade s tým, ako sa vyvíja počasie. Oblačnosť zakrýva v každom okamihu približne polovicu zemského povrchu. Rozoznávame nízku, strednú a vysokú oblačnosť. Väčšina oblakov, z ktorých padajú významnejšie zrážky, patrí medzi stredné a nízke oblaky (s výškou do ). Podnebie a počasie Počasie je na Zemi veľmi premenlivé. Veľké výkyvy sú charakteristické hlavne pre stredné zemepisné šírky. Rovníkové oblasti sú zase poznačené búrlivými zmenami počasia (hurikány, tajfúny a cyklóny). Pre tieto búrky sú charakteristické silné elektrické výboje, vysoká rýchlosť vetra (aj /h) a sú lokalizované prevažne do oblastí oceánov, nad pevninou strácajú na intenzite. Dlhodobý, nie však nemenný stav ovzdušia sa nazýva podnebie. Podľa podnebia možno rozdeliť povrch Zeme na klimatické oblasti, ktorých hranice sú určované predovšetkým zemepisnou šírkou. Podnebie však veľmi ovplyvňuje aj nadmorská výška a vzdialenosť miesta od oceánu. Svoju úlohu zohrávajú aj oceánske prúdy. Smerom od rovníka k pólom rozoznávame horúce podnebie s celoročným dažďom, horúce podnebie s monzúnovým dažďom, horúce podnebie so sezónnym dažďom, horúce a suché podnebie, chladné a mierne prímorské podnebie, teplé a mierne podnebie, chladné a mierne kontinentálne podnebie a studené podnebie. Osobitnou kategóriou je horské podnebie. Ročné obdobia Odklon zemskej osi od kolmice na ekliptiku spôsobuje, že množstvo žiarenia dopadajúce na určité miesto povrchu Zeme nie je vždy rovnaké. Keď dopadá pod menším uhlom, viac sa ho pohltí v zemskej atmosfére a preto menej zahrieva povrch ako vtedy, keď dopadá pod väčším uhlom. Slnečné svetlo dopadá pod menším uhlom preto, lebo jeho výška nad horizontom je menšia a nad horizontom daného miesta prejde len malú dráhu. Z toho vyplývajú kratšie dni a dlhšie noci v určitých častiach roka. Tento jav nazývame ročné obdobia. Zmena ročného obdobia prináša zmeny počasia, dĺžky dňa aj priemerných teplôt. V miernom a polárnom pásme sa obvykle rozlišujú štyri ročné obdobia podľa teploty: jar, leto, jeseň a zima. V tropickom a subtropickom pásme sú zmeny teplôt zanedbateľné a omnoho výraznejšie sú zmeny množstva zrážok. Povrch Zeme Povrch Zeme je veľmi rôznorodý, pretože ho utváralo veľké množstvo najrozličnejších procesov, z ktorých niektoré nepoznáme nikde inde v slnečnej sústave, iba na Zemi. Zem je pravdepodobne jediná planéta slnečnej sústavy, ktorá si dodnes zachovala sopečnú aktivitu a platňovú tektoniku (hoci existujú predbežné dôkazy o vulkanickej aktivite Merkúra a Venuše aj v súčasnosti). Tieto dva procesy sa výrazne podieľajú na pretváraní povrchu Zeme. Zrážkou platní dochádza k orogenéze, teda vzniku nových pohorí. Sopky často vo forme celých reťazcov vulkanických ostrovov tvoria magmaticky aktívne oblasti, často na okrajoch tektonických platní. Prítomnosť kvapalnej vody a atmosféry umožňuje výraznú eróziu. Vodná erózia je v súčasnosti v slnečnej sústave jedinečný proces, aj keď v minulosti sa mohol vyskytovať aj na Marse. Oproti iným planétam a ich mesiacom nachádzame na povrchu Zeme len veľmi málo impaktných kráterov. V prepočte na rovnakú plochu má Mesiac 1350-krát viac kráterov a Venuša 1,5-krát viac kráterov ako Zem. V súčasnosti je ich na celom svete známych 170. Dôvodom je jednak prítomnosť hustej atmosféry Zeme, ktorá nedovolí väčším telesám dopadnúť na jej povrch (zhoria v nej) a jednak erozívne procesy, ktoré krátery postupne zahladzujú. Najväčší známy zemský kráter je Vredefort v Južnej Afrike, ktorý má priemer . Povrch Zeme pokrývajú kontinenty (pevniny) a oceány. Kontinenty dnes zaberajú 29 % povrchu Zeme. 71 % povrchu je zaliaty vodami morí a oceánov. Tieto dve hlavné zložky povrchu sa od seba neodlišujú len prítomnosťou alebo neprítomnosťou vody, ale aj stavbou zemskej kôry. Pred miliónmi rokov mali kontinenty oproti dnešku odlišné tvary, veľkosť a polohu. Podobný vývoj je očakávaný i do budúcnosti. Príčina je v tom, že najvrchnejšia vrstva Zeme – litosféra je rozlámaná na rad platní, ktoré sa pomaly pohybujú. Interaktívna mapa povrchu Zeme Kliknite na požadovanú oblasť Hydrosféra Podľa teórie z 2018 má voda na Zemi pôvod v zárodočnej hmlovine (z ktorej vznikla slnečná sústava) spolu s vodou z chondritových meteoritov. Vodík z hmloviny reagoval so železom v magmatickom oceáne. Približne 1 zo 100 molekúl vody pochádza zo zárodočnej hmloviny. Hydrosféra je názov zahŕňajúci všetko vodstvo (či už na povrchu, pod povrchom alebo nad povrchom) a v akejkoľvek forme (vodná para, tekutina, ľad). Celkový objem vôd je asi 1 385 mld. km3. Kvapalná voda je pre život na Zemi nevyhnutná nielen preto, že tvorí podstatnú časť objemu tiel živých organizmov, ale aj preto, že má veľkú tepelnú kapacitu. Vďaka tejto svojej vlastnosti zmierňuje teplotné výkyvy spôsobené striedaním dňa a noci. Najviac vody je obsiahnutej v moriach a oceánoch – až 96,54%. Najväčší oceán je Tichý oceán, ktorý zaberá rozlohu 166,24 milióna km2. Zvyšok svetových zásob vody pripadá na vodné toky (rieky a potoky), jazerá, umelé nádrže, podzemnú vodu, vodu v pôde, vodné pary obsiahnuté v atmosfére a ľadovce (tieto predstavujú najväčšiu zásobáreň sladkej vody). Voda v pevnom skupenstve sa vyčleňuje do kryosféry. Malá časť svetových zásob vody je obsiahnutá tiež v telách živých organizmov. Celkové množstvo vody viazanej v telách organizmov by po uvoľnení na celom zemskom povrchu utvorilo vrstvičku s hrúbkou približne 1 milimeter. Živé organizmy neustále vydávajú vodu do okolitého prostredia napríklad procesom dýchania. Voda na Zemi nie je nehybná, neustále cirkuluje. Tento proces sa nazýva kolobeh vody. Pedosféra Pedosféra je samostatne vydelený obal Zeme tvorený z veľkej časti pôdou. Pôda vznikla premenou vrchnej časti litosféry (zvetrávaním hornín) pôsobením organizmov, slnečného žiarenia, vzduchu, vody a času. Pedosféra tvorí životné prostredie pre organizmy a je prechod medzi živou a neživou sférou. Jej hrúbka je kolísavá, od niekoľkých centimetrov až po približne 3 metre. Vnútorná stavba Zeme Človek zatiaľ priamo skúmal len povrch Zeme, oblasti zemskej kôry do hĺbky , atmosféru a hydrosféru. Jeho prienik do hlbších vrstiev planéty bol minimálny. Poznatky o vnútornom zložení Zeme sa zakladajú na nepriamych pozorovaniach, napríklad na meraní hustoty hornín, meraní zemetrasných vĺn prechádzajúcich Zemou, štúdiu vonkajších prejavov vnútorných procesov, napr. sopečnej aktivity, štúdiu zemského magnetického poľa a na laboratórnych pokusoch. Vrstvy Zeme Na základe rozdielnych fyzikálnych a chemických vlastností možno rozoznať v stavbe Zeme niekoľko odlišných vrstiev – geosfér. Ich hustota smerom do stredu Zeme rastie od 2,7/dm3 vo vrchnej časti zemskej kôry po /dm3 v jadre. Podľa hĺbky pod povrchom rozoznávame tieto vrstvy Zeme: litosféra – je vrchná, kamenná vrstva Zeme, hrubá 0 až , tvorí samostatný celok zložený z ďalších vrstiev: 0 až – zemská kôra je najvrchnejšia, krehká časť litosféry, ktorej hrúbka kolíše od (na dne oceánov) po (pohoria) 35 až – vrchný plášť je spodná časť litosféry v kontakte s kôrou, s ktorou si vymieňa teplo i chemické látky 60 až – spodný plášť postupne mení skupenstvo z plastického na vo vonkajšej časti na pomerne pevné v hĺbke 2 890 až – vonkajšie jadro, tvorené zmesou železa a niklu je zrejme tekuté 5 100 až – vnútorné jadro, najhustejšia časť Zemského telesa, ktorá je pevná Nad povrchom Zeme sa nachádza atmosféra, ktorú delíme na tieto časti: 0 až – troposféra 10 až – stratosféra 50 až – mezosféra 90 až – termosféra nad – exosféra Litosféra Litosféra je súhrnné označenie pre zemskú kôru a vrchný plášť. Nie je súvislá, ale je rozlámaná na jednotlivé tektonické platne, ktoré sa pomaly pohybujú po povrchu podložnej vrstvy – astenosféry. Poznáme 7 hlavných tektonických platní a množstvo menších. Ich vzájomné pohyby spôsobujú pomalú zmenu tvaru a polohy kontinentov, ale tiež zemetrasenia, sopečnú činnosť, vznik pohorí, vznik riftových zón a morských priekop. Zemská kôra Zemská kôra je najvrchnejšia a najtenšia vrstva Zeme. Má hrúbku na kontinentoch 30 až , pod oceánmi 4 až . Leží na tuhšom zemskom plášti a hranica medzi kôrou a plášťom sa nazýva Mohorovičova diskontinuita. Skladá sa prevažne zo žuly (granitu) a čadiču (bazaltu). Jej stredná hustota je 2,8 g/cm3. S geologickou stavbou zemskej kôry úzko súvisia anomálie gravitačného poľa Zeme. Kôra sa delí na kontinentálnu a oceánsku. Kontinentálna kôra tvorí okrem kontinentov aj dná plytkých morí, ktoré kontinenty obklopujú. Je všeobecne hrubšia ale ľahšia ako oceánska. Korene mladých horských pásiem siahajú miestami až do hĺbky . Pevninská kôra sa skladá z hornín bohatých na kremík, sodík, draslík a hliník. Oceánska kôra tvorí prevažnú časť zemského povrchu. Jej hrúbka kolíše od 6 do a má vyššiu hustotu ako kôra kontinentov. Z tohto dôvodu nie je vyzdvihnutá až do takých výšok a je zaplavená vodou. Najstaršie časti oceánskej kôry nemajú viac ako 200 miliónov rokov a nepretržite sa vytvára z materiálu plášťa v dlhých stredooceánsky chrbtoch na miestach divergentného stretu dvoch litosférických platní. Platňová tektonika Teória platňovej tektoniky hovorí o tom, že pod litosférou sa nachádza astenosféra, ktorá je vo svojej vyššej časti plastická, vo väčších hĺbkach však v dôsledku nárastu tlaku mení svoje vlastnosti a je pevná. Litosféra „pláva“ na astenosfére a je rozlámaná na viacero veľkých a niekoľko menších platní, nazývaných aj tektonické platne. Tieto platne sa voči ostatným pohybujú, pričom môže dochádzať k ich stretom: konvergentné (dve platne do seba narážajú), divergentné (dve platne sa od seba vzďaľujú), alebo transformačné (platne sa pohybujú vedľa seba opačnými smermi). Pri stretoch nastávajú rôzne geologické fenomény vrátane zemetrasenia, sopečnej činnosti, a pod. Tektonické platne sú rozsiahle ploché telesá, ich hrúbka je v porovnaní s plošným rozsahom pomerne malá. Tvorí ich buď samotná oceánska kôra, alebo čiastočne oceánska a čiastočne kontinentálna. Platne sa vyznačujú schopnosťou prenášať horizontálne pôsobiace sily na značné vzdialenosti, bez toho že by sa sami výrazne týmito silami deformovali. Vedci sa preto domnievajú, že najvýznamnejšie pôsobenie síl, pohyby a deformácie sa koncentrujú na okrajoch platní. Za jeden zo všeobecne uznávaných zdrojov energie pohybujúcej platňami sa považuje tepelný pohyb z plášťa smerom k povrchu, tzv. konvekcia. Ďalším zdrojom pohybov platní je pôsobenie ťahu oceánskej kôry, ktorá sa neustále pohybuje smerom od oceánskych chrbtov. Ťahové pôsobenie subdukujúcej oceánskej kôry podľa dnešných predstáv dodáva asi 95% energie potrebnej pre pohyb platní a je jednoznačne dominantným faktorom ovplyvňujúcim ich pohyb. Zemský plášť Zemský plášť zasahuje do hĺbky . Tlak v spodnej časti plášťa je ~140 GPa (1,4×106 atmosfér). Z väčšej časti je zložený z materiálov bohatých na železo a horčík. Ich bod topenia závisí od tlaku, ktorému sú vystavené. Napriek tomu, že je tu vysoká teplota, kvôli vzrastajúcemu tlaku sú spodné časti tejto oblasti považované za pevné, a iba vrchné časti sú tvárne (polotekuté). Zloženie vrchného plášťa môžeme spoznať vďaka sopečnej činnosti, ktorá vynáša minerály tvoriace vrchný plášť na povrch. Zemský plášť je vybudovaný prevažne z kremičitanových minerálov s veľkou hustotou. Plášť sa delí na vrchný a spodný. Zemské jadro Zemské jadro má veľmi veľkú hustotu v porovnaní s plášťom. Jadro je tvorené ťažkými prvkami, pričom prevažuje železo (80%). Za ním nasleduje nikel a nejaké ľahké prvky, predpokladá sa, že sa v jadre nachádza napríklad síra. Ťažké prvky sa do jadra dostali v raných štádiách vzniku Zeme. Vplyvom rádioaktívneho rozpadu sa kovové prvky postupne roztavili, oddelili sa od nekovových kremičitých látok a klesli smerom do stredu Zeme, zatiaľ čo kremičitany stúpali k povrchu. Tento proces sa nazýva gravitačná diferenciácia. Táto roztavená kovová hmota, prevažne železo s malou prímesou niklu tvorí zemské jadro s priemerom asi 7 000 kilometrov. Teplo vystupujúce z jadra spôsobuje pomalú cirkuláciu hmôt plášťa. Jadro delíme na vonkajšie a vnútorné. Polomer vonkajšieho jadra je približne . Predpokladá sa, že tekuté vonkajšie jadro generuje magnetické pole Zeme. Teplota vonkajšieho jadra na hranici s plášťom je 3 500 ̊C, vnútorného asi 4 500 °C6 000 ̊C. Pevné vnútorné jadro má polomer zhruba a pravdepodobne prispieva k vzniku zemského magnetického poľa, hoci samo je príliš horúce na to, aby mohlo byť nositeľom stáleho magnetického poľa. Mesiace Zem má jediný stály prirodzený satelit, aj keď niektoré planétky sa môžu dočasne dostať do gravitačného poľa Zeme a stať sa jej dočasným mesiacom (napr. planétka 2002 AA29). Priemer Mesiaca je 3 476 kilometrov, čo je približne 1/4 priemeru Zeme. Zem je prvá planéta od Slnka, ktorá má mesiac a jediná planéta s iba jedným satelitom, aj keď dlho sa za druhú takúto planétu považovalo Pluto. V roku 2005 však Hubblov vesmírny ďalekohľad objavil ďalšie dva mesiace Pluta a v tom nasledujúcom roku bolo Pluto formálne vyradené spomedzi planét. Mesiac zohráva mimoriadne dôležitú úlohu pri udržiavaní rotačnej osi Zeme v určitých medziach, tiež pri tvorbe prílivu a odlivu na Zemi. Priemerná vzdialenosť medzi Mesiacom na Zemou je , čo je asi asi 60 zemských polomerov. Mesiac je v viazanej rotácii so Zemou, čo znamená, že jedna strana Mesiaca (privrátená strana) je stále obrátená k Zemi. Druhú, odvrátenú stranu, nie je možné zo Zeme z väčšej časti vidieť. Mesiac vykoná kompletný obeh Zeme asi za jeden kalendárny mesiac, počas ktorého sa dívame na rôznu časť jeho osvetlenej polovice. Hovoríme, že Mesiac má fázy. Zem a Mesiac obiehajú okolo ich ťažiska, ktoré leží asi od zemského stredu (asi 3/4 cesty k povrchu). Mesačná kôra je zložená z množstva rôznych prvkov, vrátane uránu, tória, draslíka, kyslíka, kremíka, horčíka, železa, titánu, vápnika, hliníka a vodíka. Jeho povrch je pokrytý desiatkami tisíc kráterov s priemerom väčším ako . Väčšina je stará stovky miliónov alebo miliardy rokov; neprítomnosť atmosféry, počasia a nových geologických procesov zabezpečuje, že väčšina z nich zostane prakticky navždy zachovaná. Krátery vznikli väčšinou v dôsledku dopadu meteoritov. Mesiac je zároveň jediným cudzím kozmickým telesom, po ktorého povrchu sa prechádzal človek. V roku 1969 pristáli Neil Armstrong a Buzz Aldrin ako prví ľudia na Mesiaci. Kozmická loď s ľudskou posádkou navštívila Mesiac ešte päťkrát a počet ľudí, ktorí vystúpili na jeho povrch, dosiahol 12. Obývateľnosť Prítomnosť veľkého množstva živých organizmov na Zemi je zjavná už z vesmíru. Poukazujú na to obrovské zalesnené plochy, vystupujúce koralové útesy a v neposlednom rade aj veľké množstvo kyslíka v zemskej atmosfére, ktorý sa tam dostal ako produkt niekoľkých miliárd rokov fotosyntézy siníc a rastlín. Ako jediná známa planéta, na ktorej sa vyvinul a pretrval život sa Zem stala prototypom obývateľnej planéty. Vzdialenosť Zeme od Slnka, prítomnosť atmosféry a jej vhodné chemické zloženie umožňujú, aby sa na väčšine jej povrchu udržala voda v kvapalnom skupenstve. Tým je splnená základná podmienka, ktorú podľa súčasných predstáv potrebuje život na svoj vznik. Od svojho vzniku obývajú živé organizmy túto planétu už asi 3,8 miliardy rokov, čo predstavuje dve tretiny jej histórie. V súčasnosti je Zem obývaná podľa odhadov rádovo 1033 jednotlivých živých organizmov, ktoré sa patria do vyše 1,5 milióna druhov. Formy života sú rozmanité od najjednoduchších bezjadrových mikroskopických jednobunkovcov (prokaryotov) cez väčšie jednobunkové prvoky s jadrom, riasy, rastliny, huby a živočíchy. Súčasné druhy však pravdepodobne predstavujú len zlomok všetkých druhov, ktoré sa na Zemi vyskytovali v minulosti. Živé organizmy obývajú celý povrch Zeme, určitú vrstvu pod povrchom a spodné časti jej atmosféry. Nachádzajú sa aj na tých (z hľadiska človeka) najextrémnejších stanovištiach: v hlbinách oceánskych priekop bez slnečného svetla a tepla, kde je všetko vystavené obrovskému hydrostatickému tlaku, v horúcich sírnych prameňoch, v Antarktickom ľade, v najsuchších púšťach aj v oblastiach bez dýchateľného kyslíka. Oblasť Zeme obývaná živými organizmami sa nazýva biosféra. Biosféra a neživé zložky prírody, ako litosféra, hydrosféra a atmosféra, sú navzájom tesne prepojené. Podieľajú sa na kolobehu mnohých látok, z ktorých najznámejší je kolobeh vody. V prírode je však možné popísať kolobeh mnohých kľúčových zlúčenín a prvkov, napríklad kolobeh kyslíka, kolobeh uhlíka, kolobeh vápnika a podobne. Na všetkých týchto procesoch sa podieľajú tak živé, ako aj neživé zložky prírody a život na Zemi by bez týchto kolobehov nebol možný. Zem je tiež domovskou planétou ľudstva, ktoré žije v približne 200 nezávislých štátoch. K Decembru 2022 žilo na Zemi vyše 8 miliárd ľudí. Časť povrchu Zeme, ktorá je obývaná alebo zreteľne pozmenená človekom, sa nazýva noosféra. Zem v mytológii V starovekom Grécku bola bohyňou Zeme Gaia, ktorá sa zrodila z prvopočiatočného Chaosu. Svojho manžela Urana zrodila sama zo seba a dala mu množstvo potomkov. Predstavy o Gaii a jej potomkoch poznáme najmä z Homérovej Illiady a Odysey a s Hésiodovho Zrodenia bohov. V starovekom Ríme Gaii zodpovedala bohyňa Tellus alebo Terra, ktorá však s Gaiou nebola celkom totožná. Tellus bola predovšetkým božskou matkou pôdy, ktorá dávala vyrastať zo svojho lona rastlinám a tým sa veľmi podobala ďalšej rímskej bohyni Cerere. Zem vo filozofii Podľa Anaximandra bola Zem pôvodne v tekutom stave a jej postupným vysychaním sa na nej zrodil život. Podľa Fechnera je Zem organizmus podobný ľudskému telu. Ľudská duša je len časť duše Zeme. Referencie Iné projekty Externé odkazy USGS Geomagnetism Program NASA Earth Observatory Audio – Cain/Gay (2007) Astronomy Cast Earth Earth Profile by NASA's Solar System Exploration Climate changes cause Earth's shape to change – NASA The Gateway to Astronaut Photography of Earth Planéty slnečnej sústavy Astronomické objekty známe od staroveku


text: Ekopolis - partner FAIR TRADE Nadácia Ekopolis, ktorá už 18 rokov podporuje myšlienky trvalo udržateľného rozvoja, sa rozhodla začiatkom apríla 2009 pripojiť k výzve Hľadáme férových partnerov a získať FAIR TRADE certifikát. Používaním výrobkov FAIR TRADE na nami organizovaných akciách a propagáciou tejto myšlienky, by sme sa chceli pripojiť k partnerom FAIR TRADE na Slovensku. Filozofia a zásady FAIR TRADE, ako formy spravodlivejšieho obchodu vo svete, sú nám sympatické už aj tým, že ich podstatou je trvalo udržateľný rozvoj, úcta k prírode a snaha o dôstojnejšie pracovné a životné podmienky farmárov z rozvojových krajín. Fair Trade, čiže spravodlivý obchod Výrobcovia Fair Trade výrobkov ( prevažne z rozvojových krajín.Južnej Ameriky, Afriky, Ázie) za ne dostávajú mzdu, ktorá im zabezpečí dôstojný život podľa konvencií Medzinárodnej organizácie práce OSN (International Labour Office - ILO). Majú zaručenú minimálnu mzdu, ktorá sa nemení ani s poklesom ceny produkovaných komodít na svetovom trhu. Zároveň majú zabezpečnú základnú sociálnu a zdravotnú podporu. Detská práca je v prípade Fair Trade vylúčená. Výroba Fair Trade výrobkov uprednostňuje miestne prírodné materiály získané dlhodobo udržateľným spôsobom, obnoviteľné zdroje energie a šetrné poľnohospodárske postupy. Za ekologickú produkciu BIO potravín získava pestovateľ špeciálnu prémiu. Najväčšiu časť sortimentu Fair Trade predstavujú potraviny (káva, čaj, kakao, čokoláda, koreniny), ďalej sú to remeselné výrobky (keramika, drevené doplnky, sklo) a textil (odevy, koberce). Fair Trade na Slovensku Na Slovensku sa Fair Trade začalo výraznejšie rozbiehať v priebehu roka 2004, kedy sa začali mimovládne organizácie zaoberajúce sa Fair Trade problematikou stretávať a vzájomne spolupracovať. V máji 2004 sa uskutočnili v Bratislave prvé Férové týždne a na voľnom trhu začali byť dostupné Fair Trade potraviny. Máte záujem o Fair Trade výrobky? Fair Trade výrobky ďalej nájdete: Otváracie hodiny: Bioobchod Zrnko-Bio Tel.: +421 2 45 916 066


Uchádzači o prácu – právo na pobyt


Ad Lib AB3234U (PU) Úvodná stránka > Okuliare > Ad Lib > AB3234U (PU) Objednajte si do 10 hodín a 41 minút a pri pokladni si vyberte UPS-Express. FarbaPurpurováEAN883475867213


text: Svätý Tomáš Akvinský (* 1224 alebo 1225, zámok Roccasecca pri Akvine (Neapol) – † 7. marec 1274, kláštor Fossanova pri Ríme) bol taliansky filozof a teológ, prvý zo scholastických cirkevných učiteľov, princeps philosophorum (knieža filozofov), najväčší predstaviteľ katolíckej filozofie, žiak Alberta Veľkého. Život a vplyv Tomáš sa narodil na zámku Roccasecca medzi Neapolom a Rímom v šľachtickej rodine ako tretí syn a siedme dieťa grófa Landolfa z Akvinu a kontesy Teodory. Rodina ho dala ako päťročného na výchovu do benediktínskeho opátstva Monte Cassino, keďže tam pôsobil ako opát Landolfov brat. Ako chlapec prichádza na univerzitu v Neapoli, kde sa stretáva so štúdiom siedmich slobodných umení a dostáva sa mu prírodovedného vzdelania. V tom čase Tomáša veľmi priťahovala rehoľa dominikánov, a tak sa rozhodol do nej vstúpiť. Stalo sa tak v roku 1243, no Tomáš musel prekonávať ostrý nesúhlas rodiny. Rodičia nevedeli pochopiť, ako sa môže noblesný mladý muž stáť žobravým rehoľníkom. Na príkaz matky bol Tomáš dokonca bratmi v máji roku 1244 uväznený. V domácom väzení zostal takmer dva roky, kým mu jeho sestra nepomohla k úteku. A bola to práve tá sestra, ktorá mu do väzenia priniesla Bibliu, Aristotelovu Metafyziku a Sentencie Petra Lombardského. Dominikánska rehoľa Tomáša pôvodne poslala kvôli zdokonaleniu vzdelania do Paríža, no do tohto centra vtedajšej vzdelanosti prišiel až po svojom úteku z domáceho väzenia. V Paríži sa stal poslucháčom Alberta Veľkého, ktorý si ho vzal po trojročnom štúdiu so sebou do Kolína, kde Tomáš študoval priamo pod jeho vedením ďalšie štyri roky. V rokoch 1252 až 1272 bol učiteľom teológie v Paríži a v roku 1256 dosahuje titul doktora teológie a profesora na univerzite, pričom vrchol svojej vedeckej dráhy Tomáš dosiahol v posledných rokoch svojej akademickej činnosti (1269 – 1272). Vtedy sa stal najoslavovanejším učiteľom teológie. Jeho názor pri každej spornej otázke bol vždy vysoko cenený a do mnohých polemík zasiahol rozhodujúcim spôsobom. V roku 1272 prišiel do Neapolu, aby tam na žiadosť rehole založil generálne štúdium teológie. O rok nato zanechal spisovateľskú činnosť, pričom sa ako dôvod uvádza prežitie mystického zážitku 6. decembra 1273. Z Neapola ho pozval pápež Gregor X. na druhý lyonský koncil (1274), kde sa malo konať rokovanie s predstaviteľmi byzantskej cirkvi, ale Tomáš začal chorľavieť. Na koncil sa už nedostavil; zomrel zoslabnutý po ceste v cisterciátskom kláštore Fossa Nuova 7. marca 1274. Jeho pozostatky boli uložené v Toulouse. Pre jeho rýdzi a jemný charakter ho prezývali „doctor angelicus“ – anjelský učiteľ. Tomášovo učenie dostalo názov tomizmus, ktoré sa stalo základom katolíckej teológie a filozofie. Pápežskou encyklikou Aeterni patris (1879) sa začína formovať novotomizmus, ktorý predstavuje hlavnú koncepciu katolíckej filozofie 20. storočia. 18. júla 1323 ho pápež Ján XXII. vyhlásil za svätého, Pius V. ho v roku 1567 menoval učiteľom Cirkvi a Lev XIII. ho 4. augusta 1879 určil za patróna kresťanských filozofov. V rímskokatolíckom kalendári má sv. Tomáš Akvinský sviatok 28. januára. Diela Tomáš napísal počas svojho života viac než 60 diel. Mnohé z nich diktoval svojim sekretárom. Jeho tvorbu možno rozdeliť na diela filozofické, teologické, dogmatické, exegetické, homiletické, liturgické, apologetické a etické, pričom sa dajú rozčleniť aj nasledovne: 1. dišputy: De veritate (1256 – 1259), De potentia, De anima, De malo (1266 – 1267), De virtutibus, De spiritualibus creaturis, De unione verbi incarnati; 2. polemiky: De unitate intellectus contra Averroistas (O jednote intelektu proti averroi-stom); 3. komentáre k Aristotelovi (k Analytikám, Etike, Metafyzike, Fyzike, k spisom O duši, O nebi, O vzniku a zániku, k Politike a i.), Sentenciám Petra Lombardského (1252 – 1256), Pseudodionýzovi Areopagitovi a Boethiovi; 4. Summy: Summa contra gentiles (Suma proti pohanom; 1259 – 1264), nedokončená Summa theologiae (Suma teologická; 1265 – 1273); 5. menšie traktáty a listy, kázne a modlitby; 6. neautentické diela. Tomáš teda vytvoril monumentálne celoživotné dielo. Prvým pokusom vydať toto dielo v celku sa uskutočnilo na konci 16. storočia v Ríme a Benátkach, kedy sa podarilo vytlačiť 17 veľkých zväzkov. Ale najrozsiahlejšie a najucelenejšie sa Tomášovo dielo podarilo vydať v Paríži v rokoch 1872 až 1880 v súbore 34 zväzkov. Filozofia Úvod do Tomášovej filozofie K pochopeniu Tomášovej teologickej interpretácie rôznych filozofických problémov je si potrebné uvedomiť isté základné skutočnosti. Tomáš sa napriek svojmu veľkému nadaniu nikdy neusiloval o vytvorenie vlastného filozofického systému, ba práve naopak – svoje poslanie pochopil v kontúrach výzvy zhrnúť filozofickú a teologickú vzdelanosť svojich predchodcov a správne ju napojiť na grécku filozofiu. Základným motívom Tomášovej práce sa stáva úloha využiť odkaz Aristotela pre zdôvodnenie kresťanského učenia. V 13. storočí totiž prichádza Európa do styku s novými prekladmi gréckych antických diel do latinčiny, a to už nielen z arabských a židovských prameňov. Sám Tomáš sa oboznámil s Aristotelovými dielami bližšie než jeho učiteľ Albert Veľký, keďže jeho rehoľný brat Viliam ovládal klasické jazyky a preložil mu priamo z gréčtiny do latinčiny množstvo spisov. Tomáš sa tak snaží interpretáciu kresťanského učenia vybudovať na racionálnom podloží nového fenoménu – Aristotelovho učenia, ktoré sa predstavuje pre stredoveký Západ zatiaľ ako nepreskúmaná oblasť. K dosiahnutiu tohto cieľa mu slúžili nielen Aristotelove diela, ale najmä diela vrcholnej patristiky, z ktorej zvláštne miesto čo do počtu citácií v Tomášových dielach zaujíma Augustín z Hippa, hoci Augustín sám interpretoval kresťanské učenie Platónovou a novoplatonistickou terminológiou. Okrem Augustína a iných gréckych či latinských „cirkevných otcov“ Tomáš veľa využíval pri práci Bibliu, koncilové a pápežské dekréty a diela filozofov Boethia, Platóna a Averroa. Tomáš so svojím učiteľom Albertom Veľkým napokon založili tradíciu aristotelizmu, ktorá sa stala akademickým prejavom dominikánskej rehole, zatiaľ čo františkáni vychádzali najmä z platonizmu Augustína. Vplyv Tomáša bol spočiatku nepatrný, pretože rehabilitácia Aristotela v 13. storočí sa pokladala za ohrozenie kresťanstva. Napokon však Tomáš cirkevné obavy rozplynul. Niekedy možno zneistieť, či je Tomáš filozof alebo teológ. Jednoznačne je teológom, pokiaľ vychádza z tzv. zjavenia (Biblia a cirkevné dokumenty), no pri svojom bádaní postupuje výrazne racionálne – priam až metodicky presne. Žiarivým príkladom v tejto súvislosti je jeho dielo Teologická suma, ktoré píše filozofickou metódou „sic et non“. Predstavuje najprv argumenty v prospech myšlienky, potom argumenty v jej neprospech, a napokon myšlienku sám rozrieši. Keďže však Tomáš používa mnoho citácií aj z nefilozofických diel, je možné domnievať sa, že je skôr teológom. Ale nemožno poprieť, že pokusom interpretovať kresťanské učenie prostredníctvom aristotelizmu sa zaraďuje aj medzi veľkých katolíckych filozofov. Tomášove diela sa vyznačujú tiež prehľadným členením. Zdôrazňoval v nich jasnosť, jednoduchosť a prepracované členenie, aby boli jeho diela prístupné aj „začiatočníkom“, čo v jeho dobe čitatelia a poslucháči univerzít vrúcne uvítali. Hlavné učenie Tomáša Akvinského možno rozdeliť na 8 oblastí: 1. vzťah rozumu a viery (filozofie a teológie); 2. náuka o bytí a postoj k problému univerzálií; 3. náuka o Bohu a päť ciest k Bohu (päť argumentov v prospech existencie Boha); 4. náuka o svete; 5. náuka o človeku a duši (antropológia); 6. ľudské poznanie; 7. etika; 8. náuka o štáte a politické názory. Vzťah rozumu a viery (filozofie a teológie) Vzťah rozumu a viery rieši kresťanská filozofia už takmer od svojho počiatku. V Tomášovej dobe (13. storočie) sa rozvinul do nebývalých rozmerov konflikt medzi vierou a rozumom. Filozofia (rozum) sa začala stavať do opozície voči teológii (viere), pričom myslitelia sa domnievali, že rozumom treba popierať to, čo prijímame vierou. Tento problém sa kresťanskí myslitelia snažili prekonať teóriou dvojakej pravdy, ktorú však Tomáš odmieta. Tomáš zreteľne rozlišuje pole pôsobnosti rozumu a pole pôsobnosti viery. Aj viera aj rozum sú cestami k pravde, ale každá k nej vedie odlišným spôsobom. Podľa Tomáša žiadna náboženská pravda nie je proti rozumu. Môže sa však stať, že niektoré z nich sú „nadrozumové“, ale nikdy protirozumové. Patria sem najmä dogmy o trojjedinosti Boha, dedičný hriech a podobne. Vo všetkých ostatných prípadoch sa rozum a viera dopĺňajú, ba priam až zhodujú, pretože, ako Tomáš verí, pravda je len jedna – Božia; Boží rozum, ktorý osvecuje aj filozofa, aj teológa. Neprekvapí teda, že podľa Tomáša ani rozumové pravdy nemôžu byť v rozpore s pravdami viery. Dosah takéhoto rozdelenia „kompetencií“ rozumu a viery je očividný. Tomáš priznáva, že človek je schopný poznávať realitu a tzv. Božie stvorenie pomocou svojho vlastného rozumu. Dokonca predkladá päť ciest k Bohu, v ktorých sa snaží aplikovať svoju teóriu o vzťahu rozumu a viery tak, aby ukázal, že mysliaci človek je schopný poznať existenciu Boha aj bez viery. Ale vždy si musíme pripomínať, že podľa Tomáša len teológia poskytne človeku úplnosť poznania. Viera si tak v stredovekej filozofii ponecháva aj uňho svoj primát, a to najmä z hľadiska spásy človeka, kým ostatné vedy sú v istom zmysle slúžkami teológie. Tomáš tak chcel celou svojou teóriou v tejto oblasti dokázať, že náboženské pravdy sú reálne a platné a že zmysly, a najmä rozum, sú užitočné nástroje na odhaľovanie náboženských právd o svete, človeku a Bohu. Poznanie a veda nie sú v rozpore s teológiou, ale naopak – pri správnom používaní ju vedia podporiť a doplniť. Preto podľa Tomáša niet dôvodu strániť sa vedy a rozumu. Ale tvrdenia teológie, ako sa už naznačilo, sú pravdami, ktoré nepodliehajú kritike prirodzeného poznania. Náuka o bytí a postoj k problému univerzálií Tomáš Akvinský využíva vo svojej metafyzike Aristotelovu ontologickú terminológiu (možnosť a skutočnosť, podstata a existencia, substancia a akcidencia, látka a forma). Vychádza z jeho chápania kategórie bytia a smeruje tak k postulovaniu transcendentného bytia – Boha. Možnosť ako potencia je schopnosťou konania resp. schopnosťou ustavičného premieňania sa, zatiaľ čo skutočnosť ako akt je už realizáciou potencie, t. j. zmeny. Pomocou sledu realizácie možností prostredníctvom aktov Tomáš podobne ako Aristoteles vysvetľuje pohyb a stáva sa mu to jedným z argumentov v prospech Božej existencie. Bytie je podľa Tomáša zložené z podstaty (esencie) a z jestvovania (existencie). Boh a stvorenie sa podľa neho líši práve tým, že Božia esencia implikuje jeho existenciu. Esencia stvoreného bytia neimplikuje svoju existenciu – stvorenie jestvuje vďaka inému činiteľovi. Podstata telesných bytí sa skladá z matérie a formy, čím i tu možno badať prepojenie na Aristotela. Podobne ako Aristoteles chápe Tomáš aj substanciu a akcidenciu. Najvyššou dokonalosťou je bytie, ktoré existuje samo osebe a sám zo seba ako číre uskutočňovanie, ktoré má dôvod bytia v sebe samom – to je Boh. Podľa Tomáša ľudský rozum nemôže priamo poznať Boha, dušu, ani podstatu materiálnych vecí, ani všeobecné pravdy. Poznáva len jednotliviny. A v tomto názore sa začína črtať jeho postoj k sporu o univerzálie. V ňom Tomáš zastáva jednoznačne pozíciu umierneného realizmu. Univerzálie (všeobecné pojmy) podľa neho existujú: 1. pred vecami (ante res) ako ideové predobrazy singulárnych bytí v božskom rozume, 2. vo veciach (in rebus) ako substančné formy singulárnych bytí (jednotlivín), 3. po veciach (post res) v ľudskom rozume abstrahovaním singulárnych bytí. Náuka o Bohu a päť ciest k Bohu Tomáš Akvinský neverí, že existencia Boha je jasnou, samozrejmou a vrodenou pravdou. Aj preto odmieta apriórny tzv. ontologický dôkaz Božej existencie z pera Anzelma, keďže nemožno poznať podstatu Boha. Tomáš je presvedčený, že existenciu Boha treba zdôvodniť, pričom verí, že sám rozum je schopný pravdu o Božom jestvovaní spoznať. Predstavuje nám tak päť dôvodov jestvovania Boha, ktoré sa nazývajú aj „piatimi cestami k Bohu“. Tieto aposteriórne argumenty filozof vysvetľuje vo svojej Teologickej sume, pričom i tu je cítiť výrazný vplyv Aristotela. Sú nimi tieto: 1. Dôkaz z pohybu – Zmyslová skúsenosť potvrdzuje, že niečo v tomto svete je pohybované. Pohyb je však vlastne zmena, je to uvádzanie niečoho z možnosti do skutočnosti (z potencie do aktu). Lenže z možnosti do skutočnosti môže byť niečo uvedené len tým, čo je skutočné, pričom logicky platí, že nič nemôže byť v tom istom vzťahu možnosťou a zároveň aktom. Napríklad teplá vec nemôže byť teplou aj v potencii, aj v akte – môže byť teplou v uskutočnení, a tým pádom studenou v možnosti. Je teda nemožné, aby v tom istom vzťahu bolo niečo pohybujúce a zároveň pohybované – inými slovami, nič nemôže v tom istom vzťahu pohybovať samého seba. A tak všetko pohybované, musí byť pohybované niečím iným a ono zase niečím ďalším. Tu však nemožno pokračovať donekonečna, lebo pripustiť nekonečno znamená pripustiť neexistenciu prvotnej hybnej sily, a teda aj všetkých ďalších pohybov, čo sa však vylučuje s našou skúsenosťou. Napokon tak dospejeme k prvotnému hýbateľovi, ktorý nie je pohybovaný ničím iným, a tým Tomáš rozumie Boha. 2. Dôkaz z účinnej príčiny – Tu Tomáš vychádza z postrehu, že všetko okolo nás má akosi kauzálne odôvodnenie; všetko vnímateľné súcno naznačuje sled príčin a následkov, pričom evidentne nič nemôže byť príčinou seba samého, lebo by to znamenalo, že jestvovalo prv, než vlastne začalo jestvovať, čo je nezmysel. Opäť možno badať sled príčin, v ktorom nemôžeme podľa Tomáša postupovať donekonečna, lebo pripustenie prvotnej príčiny, jestvujúcej v nekonečne, je to isté ako tvrdiť, že niet prvej príčiny, a teda ani niet žiadnych iných príčin a následkov. Dospejeme teda znovu k prvotnej príčine, ktorá je nezapríčinená, a tou je podľa Tomáša Boh. 3. Dôkaz z kontingentnosti súcien – Je to argument z možného a nutného vo svete. Tomáš vraví, že medzi vecami nachádzame také, ktoré majú možnosť byť alebo aj nebyť. Vidíme to najmä z toho, že veci vznikajú a zanikajú, čo potvrdzuje ich možnosť nejestvovania. Potom je však nemožné, aby všetky tieto veci stále boli, lebo to, čo má možnosť niekedy aj nebyť, tak musí niekedy skutočne aj nebyť, nejestvovať. A tu Tomáš argumentuje, že keby malo úplne všetko možnosť nebyť, tak niekedy muselo všetko aj reálne nejestvovať. Lenže to by znamenalo, že nič vlastne nie je, lebo z ničoho nemôže samo od seba vzniknúť niečo. A tak by nič nebolo ani teraz, keďže všetko, čo je, začína prostredníctvom niečoho, čo už je. A tak Tomáš vraví, že predsa musí jestvovať niečo, čo existuje nevyhnutne a garantuje existenciu niečoho. Napokon dospejeme v slede príčin nevyhnutných súcien k takému, čo je nutné samo osebe a tým rozumie Tomáš Boha. 4. Dôkaz zo stupňov súcien – Tento argument vychádza z pozorovanej hierarchie súcien v prírode. Tomáš si všíma, že vo svete sú veci, ktoré sú viac či menej dobré, pravdivé a ušľachtilé. Je teda podľa neho niečo, čo je najlepšie, najpravdivejšie a najušľachtilejšie, a tým rozumie Boha. 5. Dôkaz z účelovosti alebo finality súcien – Pri tomto argumente Tomáš dáva do pozornosti postreh, že aj prírodné telesá, ktoré nemajú poznanie, konajú pre svoj cieľ. Pozorujeme, že tieto veci konajú tak, aby dosiahli účelovo to najlepšie. Z poriadku vo svete a účelovosti je zrejmé, že nie náhodou, ale úmyselne dochádzajú k cieľu. Čo však nemá poznanie, musí byť smerované k cieľu niekým, kto poznáva. Musí jestvovať niečo, čo je plné poznania, čo svet riadi k svojmu cieľu, Boh. Náuka o svete Vzťah Boha k svetu je u Tomáša vzťahom Stvoriteľa ku stvoreniu. Jeho učenie o stvorení sa dá zhrnúť do nasledovných bodov: 1. svet bol stvorený z ničoho; 2. svet bol stvorený priamo Bohom; 3. stvorenie je aktom Božej vôle; 4. stvorenie je aktom Božích ideí; 5. stvorenie sa objavilo v čase; 6. Boh svet po stvorení naďalej riadi a spravuje; 7. stvorenia majú rozličné stupne dokonalosti. Tomáš sa v rámci svojej kozmológie pridŕža geocentrického modelu sveta, ktorý stavia Zem do stredu vesmíru. Náuka o človeku a duši (antropológia) Človek je u Tomáša korunou tvorstva. Je v pravom zmysle slova zjednotením duše ako formy a tela ako látky. Táto forma a látka tvoria substanciu človeka. Tomáš pristupuje k animálnej zložke ľudskej osoby celkom špecificky. Odmieta Platónov a Augustínov názor, že telo je väzenie duše alebo že je duša v tele za trest. Tomáš vraví, že duša prostredníctvom tela poznáva – telo je akýmsi doplnením duše, čím sa vytvára celostnosť ľudskej bytosti. Takýto prístup podporuje aj kresťanské učenie o vzkriesení tela. Z uvedeného vyplýva, že Tomáš zavrhuje Platónovu dualistickú víziu človeka, kde by duša a telo boli dve substancie. Človek je preňho jednoznačne duša i telo. Takýto hylémorfizmus prevzal z antických zdrojov z myšlienok Aristotela a možno podotknúť, že jeho františkánski kolegovia sa pohoršovali nad tým, že by telesné funkcie boli prepojené s činnosťou duše. Dušu Tomáš podobne ako Aristoteles pozná 1. vegetatívnu, ktorá zabezpečuje látkovú výmenu, rast a rozmnožovanie, 2. zmyslovú, starajúcu sa o vnímanie a žiadostivosť, 3. rozumovú dušu, ktorá môže jestvovať nezávisle od tela a je nesmrteľná, pričom treba poznamenať, že Tomáš uprednostňuje intelekt pred vôľou, preto sa stáva tomistická náuka o duši intelektualistickou. Tomáš vyčleňuje vo svojich spisoch duši veľa priestoru. Zaujímajú ho city, pamäť a jednotlivé duševné mohutnosti. Dušu chápe vo všeobecnosti ako formujúci princíp, ktorý je konkrétne u človeka princípom myšlienkovej činnosti a je bytostnou formou ľudského tela. Zdôrazňovaním netelesnosti duše, z ktorej pramení aj jej nesmrteľnosť, Tomáš vystupuje voči averroistom, ktorí uznávali len nadindividuálnu nesmrteľnosť ducha. Tomáš verí v nesmrteľnosť ľudskej individuality. Ľudské poznanie Tomáš Akvinský bol empirik. Odmietol Platónovu koncepciu rozpomínania sa duše na idey a tvrdí, že poznanie získavame skúsenosťou na základe zmyslového vnímania, pričom pravdivosť poznania chápe rovnako ako Aristoteles – pravda je zhoda poznatku so skutočnosťou. Tomáš neverí existencii vrodených ideí a bol presvedčený, že aristotelovský empirizmus neprotirečí viere. Vraví teda, že všetok materiál pochádza zo zmyslov, no ďalšie spracovanie materiálu uskutočňuje činný rozum. Inými slovami – čo prichádza zmyslami, je len potenciou poznania, ktorá musí byť aktualizovaná činnosťou rozumu. V tejto súvislosti rozlišuje zmyslové vnímanie na 1. vonkajšie (zrak, sluch, hmat, chuť, čuch), 2. vnútorné (spoločný zmysel, predstavivosť, zmyslová pamäť, zjednocujúca schopnosť). Rozumové poznanie tiež rozlišuje na tieto fázy: 1. tvorenie pojmov, 2. tvorenie súdov, 3. tvorenie úsudkov. Tomáš vo svojej koncepcii ľudského poznania tiež odmieta Augustínovu teóriu iluminizmu (osvietenia), takže činný rozum (činný intelekt) patrí bytostne k človeku. Tomáš vraví, že zmyslové poznanie a rozumová činnosť (pasívna aj aktívna) prebiehajú spolu, nie oddelene. Zmyslové poznanie nám ukazuje jednotlivinu, abstrahovaním pomocou činného rozumu uchopujeme následne pojem. Tomáš teda dospel k myšlienke, že bez zmyslovej skúsenosti nie je možné poznanie. Špeciálnou rovinou Tomášových myšlienok je teória o anjelskom a božskom poznaní. Anjeli podľa Tomáša postihujú pojem a podstatu mimo telesnosti. Naproti tomu Boh pozná samotné substanciálne bytie. Etika Vo svojej etike Tomáš Akvinský hlása, že posledným cieľom človeka je šťastie – beatitudo. Toto šťastie chápal v duchu svojej intelektualistickej filozofie ako poznanie Boha resp. nazeranie Boha. Šťastie ďalej spočíva v milovaní Boha ako najvyššieho Dobra. Človek disponuje slobodnou vôľou, ktorá je predpokladom mravnej zodpovednosti. Sloboda zároveň predpokladá rozumové poznanie. Náuka o štáte a politické názory Spoločnosť jestvuje podľa Tomáša preto, aby umožnila človeku dosiahnuť jeho konečný cieľ, ktorý vymedzuje vo svojej etike. Súhlasí s Aristotelom, že človek je spoločenský tvor, ktorý je začlenený do štátu. Keďže je teda človek spoločenským tvorom, je preňho prirodzené koexistovať s ostatnými ľuďmi v určitom spoločenskom zriadení, v ktorom je nevyhnutné, aby vládla autorita. Vlastne celá politika je pre Tomáša vedou o vládcovi, štáte a autorite, pričom tieto výrazy sa uňho do značnej miery významovo prekrývajú. Množstvo ľudí musí byť spravované v právnom systéme. Tomáš rozlišuje právo v spoločnosti na 1. večné právo (pravidlá božského riadenia), 2. prirodzené právo, ktoré je odvodené z večného a je vlastné všetkým živým bytostiam, 3. ľudské právo, ktoré je konkretizáciou prirodzeného práva. V rovnakej súvislosti Tomáš rozdeľuje aj samotnú spoločnosť: 1. umelá spoločnosť (podľa dohody ľudí); 2. prirodzená spoločnosť (rodina a štát); 3. nadprirodzená spoločnosť (Cirkev). Pretože bola ľudská prirodzenosť, ktorá činí štát nutným, stvorená Bohom, je podľa Tomáša Boh pôvodcom vrchnosti. Preto za najlepšiu formu vlády filozof považuje monarchiu, v ktorej by bola sústredená moc v rukách jednotlivca – ale s tým dodatkom, že ľud má právo prípadného tyrana odstrániť, hoci Tomáš pri nastolení tyranie vyzýva ľud k počiatočnej trpezlivosti. Monarchiu si Tomáš idealizuje. Vraví, že kráľ by mal byť vo svojej ríši tým, čím je duša v tele alebo Boh vo svete. Štát Tomáš poveruje úlohou viesť občanov k spravodlivému a cnostnému životu a zároveň zabezpečiť mier a blaženosť pre svojich obyvateľov. Keďže však k poslednému cieľu, k spáse, vedie človeka len nadprirodzená spoločnosť Cirkev, svetská moc má podľa Tomáša podliehať duchovnej moci. Estetika Spoločné s estetickou tradíciou stredoveku "Popri zmyslovej kráse jestvuje aj intelektuálna, čiže popri telesnej aj duchovná, popri vonkajšej aj vnútorná krása." "Okrem nedokonalej krásy, ktorú poznáme zo skúsenosti, je aj krása dokonalá, božská." "Nedokonalá krása je odleskom krásy dokonalej, jestvuje vďaka nej, je v nej, smeruje k nej." "Krása sa pojmovo líši od dobra, ale nelíši sa in re, lebo všetky dobré veci sú krásne a všetky krásne veci sú dobré." "Krása sa zakladá na harmónii, čiže proporcii (consonantia) a na jase (claritas)." Krása v širšom zmysle "Krásnymi sa nazývajú veci, ktoré sa páčia, keď sa na ne dívame (quae visa placet)." "Krásne sú veci, ktorých samo vnímanie sa páči (cuius ipsa apprehensio placet)." "Zrak ako najdokonalejší zo všetkých zmyslov zastupuje všetky zmysly, termín videnie sa používa ad omnem cognitionem aliorum sensuum. Videnie(visio) a vnímanie (apprehensio) sa uplatňujú ad cognitionem intellectus. Existuje nielen visio corporalis, exterior, sensibilis, ale aj intellectiva, mentalis, imaginativa, a taktiež visio supernaturalis, beata, visio per essentiam. Podobne apprehensio neexistuje len per sensum, ale aj pre intellectum, apprehensio interior, universalis, absoluta. Čiže videnie a vnímanie zahrnuje každé bezprostredné postihnutie predmetu, každú kontempláciu, nielen zmyslovú, ale aj rozumovú (contemplatio spiritualis a contemplatio intima)." "Krásne veci sa páčia, to je ich kritérium, podla toho ich poznávame. Ale nie každá vec, ktorá sa páči, je krásna, ale krásna je iba tá, ktorá sa páči pri dívaní sa, teda bezprostredne; nenazveme krásnou vec, ktorá sa páči z iných príčin, napríklad preto, že je užitočná." "Páčením sa kontempláciou sa vyznačuje krása v širšom zmysle slova." Krása v užšom zmysle "Krása spočíva v proporcii častí a farieb alebo v primeranom tvare a farbe. Ide tu o krásu telesnú (pulchritudi corporis), čiže vonkajšiu krásu, ktorá sa odlišuje od duchovnej, čiže vnútornej krásy." Odlíšenie krásy od dobra "Krása je predmetom kontemplácie, a nie úsilia, zatiaľ čo dobro je predmetom úsilia, a nie kontemplácie. O dobro sa usilujeme, ale nevidíme ho; krása je forma, na ktorú sa dívame (pulchrum pertinet ad rationem causae formalis), dobro zasa cieľom, ku ktorému spejeme (bonum habet rationem finis). Aby sme uspokojili túžbu po dobre, musíme ho mať, aby sme uspokojili túžbu po kráse, stačí mať jej obraz. Iná vec pritom je, že dobré veci sú krásne a krásne veci sú dobré." Účasť subjektu na kráse "Keďže znakom krásy je to, že sa páči, potom jej niet bez subjektu, ktorému sa páči; je vlastnosťou predmetov, ale nachádzajúcich sa v istom vzťahu k subjektu." Iné projekty . Dielo v elektronickej podobe Summa Theologiae Originálny latinský text spolu s českým a anglickým prekladom Sumy teologickej. Bibliotheca Thomistica IntraText Zoznam diel Summa totius logicae. [s.n.]: [s.l.], 1880. 96 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB Zdroje Narodenia v 13. storočí Úmrtia 7. marca Úmrtia v 1274 Dominikáni Učitelia cirkvi Talianski katolícki svätci Talianski protestantskí svätci Politickí filozofi Stredovekí filozofi Scholastickí filozofi Komentátori Aristotela Filozofi 13. storočia Talianski filozofi Katolícki teológovia 13. storočia Osobnosti z Neapola Kanonizovaní Jánom XXII. Osobnosti na nemeckých poštových známkach


text: Kabalistika môže byť: kabala náuka o kabale, najmä o mágii písmen a čísiel prenesene: niečo tajomné, nezrozumiteľné