Nohavice, 164 - 8 € od predávajúcej zuzalac | Detský bazár - Modrý koník NohaviceBez trakov164Pre chlapcovIná značkaTmavomodrá Nohavice zn. SAM73, veľkosť 164. Podšité jemnou podšívkou. Vhodné na prechodné obdobie. Dva bočné vrecká bez zipsov. Pás na gumičku + sťahovanie na šnúrku. Veľkosť pásu: 2x31cm v kľude bez natiahnutia. Dĺžka: 92 cm. Bez poškodení, dierok a fľakov. Nech sa páči. 93 zobrazení od 30. okt 2018 zuzalac • Liptovský Mikuláš 186 inzerátov • 103 hodnotení Ahojte výhodný nákupcovia, ponúkam Vám tovar - oblečenie ktoré je nosené, ale dobre uskladňované. Oblečenie predávam približne za štvrtinu pôvodnej ceny. Tovar pošlem doporučene alebo obyčajne. Požadujem úhradu ceny tovaru na číslo účtu, následne odošlem tovar. Výška poštovného podľa aktuálneho cenníka SP. Pri vzájomnej dohode rada pošlem aj na dobierku....nemám zlé skúsenosti s touto službou. Na požiadanie rada premeriam, pridám doplňujúce foto a popis. Pri viac záujemcoch vždy ten prví, pokiaľ potvrdí objednávku je uprednostnení. Prajem príjemné nakupovanie :) Detské nohaviceDetské nohavice / Pre chlapcovDetské nohavice / Iná značka MAYORAL chlapčenské nohavice 520-028 Navy Mayoral140 / 152 / 158 / 164 POŠTOVNÉ ZADARMO už od 1 produktu MAYORAL /nová kolekcia/ NOVINKA na Obuvkovo.sk MAYORAL chlapčenské nohavice 530-075 navy Najväčší výber MAYORAL na Slovensku na našom eshope obuvkovo.sk IHNED * REGISTRUJ SA NA ESHOPE A NAKUPUJ LACNEJŠIE * Celá kolekcia dostupná u nás na Slovensku s doručením do 24 hod od vašej objedná... Nohavice zn zara 110 po 164 Zara110 - 164 nohavice zn zara 110 po 164 na objednávku veronika11veronika PRO • Šurany (okr. Nové Zámky) 8498 inzerátov • 2663 hodnotení Nohavice s teplou podšívku zara 110 po 164 značky zara na objednávku Nohavice značky zara 110 po 164 značky zara iba na objednávku Tepláky značky vertbaudet 92 po 164 Vertbaudet92 - 164 tepláky vertbaudet 92 po 164 iba na objednávku Predam nohavice po synovi...nosene,ale veľmi zachovale....nenašla som žiadnu chybu...jedny su Hm...dalsie kupovane v detskych obchodoch....cena za kus jakubjakovae • Námestovo 30 inzerátov • 22 hodnotení Nosene v super stave bez poskodeni /PV3/ mikido • Lehôtka pod Brehmi (okr. Žiar nad Hronom) 214 inzerátov • 132 hodnotení


Ubytovanie VOĽNÉ na Silvestra Kysucké Nové Mesto Vaše filtre: Kysucké Nové Mesto 31.12.2018 - 1.1.2019 Zrušiť filtre Ubytovanie VOĽNÉ na Silvestra v Kysuckom Novom Meste Ubytovanie Ubytovanie VOĽNÉ na Silvestra v Kysuckom Novom Meste Dolný Vadičov (Kysucké Nové Mesto 6,0 km vzdušne), v rekreač... Zákopčie (Kysucké Nové Mesto 12,2 km vzdušne), v rekreačnej... Belá (okres Žilina) (Kysucké Nové Mesto 13,3 km vzdušne), na okraji obce / mesta, p... Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 14,8 km vzdušne), v obci / v m... Čadca (Kysucké Nové Mesto 15,1 km vzdušne), v obci / v meste, v centre mesta Terchová (Kysucké Nové Mesto 15,8 km vzdušne), v rekreačnej oblasti, pri vode Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 16,1 km vzdušne), v obci / v m... Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 16,2 km vzdušne), v obci / v meste Lietava (Kysucké Nové Mesto 16,4 km vzdušne), v obci / v mes... Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 16,6 km vzdušne), v obci / v meste, pri lese / na ok... Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 16,8 km vzdušne), v obci / v m... Terchová (Kysucké Nové Mesto 16,8 km vzdušne), na okraji obc... Bytča (Kysucké Nové Mesto 16,9 km vzdušne), v obci / v meste... Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 17,1 km vzdušne), na okraji obce / mesta, pri lese... Terchová (Kysucké Nové Mesto 17,3 km vzdušne), na okraji obce / mesta, pri potoku Terchová (Kysucké Nové Mesto 17,9 km vzdušne), v rekreačnej... Bytča (Kysucké Nové Mesto 18,1 km vzdušne), v obci / v meste, v centre mesta Staškov (Kysucké Nové Mesto 18,1 km vzdušne), na okraji obce / mesta, pri lese / n... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,4 km vzdušne), v obci / v meste Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,4 km vzdušne), na okraji obc... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,5 km vzdušne), v obci / v me... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,5 km vzdušne), v obci / v meste Oščadnica (Kysucké Nové Mesto 18,5 km vzdušne), v rekreačnej oblasti, pri vleku Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,6 km vzdušne), na okraji obc... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,7 km vzdušne), v obci / v meste, v centre mesta Bytča (Kysucké Nové Mesto 18,7 km vzdušne), v obci / v meste... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,8 km vzdušne), v obci / v me... Terchová (Kysucké Nové Mesto 18,9 km vzdušne), v obci / v meste Terchová (Kysucké Nové Mesto 19,0 km vzdušne), v obci / v me... Terchová (Kysucké Nové Mesto 19,3 km vzdušne), v rekreačnej oblasti, v chatovej osade Terchová (Kysucké Nové Mesto 19,5 km vzdušne), v rekreačnej oblasti, pri vleku


Slovensky Ostatné Česká snowboardistka Samková sa opäť zamilovala: Kde sa všetko začalo? Tomu sa povie odvaha. A tú má veru aj česká snowboardistka Eva Samková (25). Najnovšie sa zamilovala do otužovania. Kým sa bežní smrteľníci trasú už len pri pohľade na nula stupňovú vodu, ona do nej bez problémov vlezie, ako priniesol blesk.cz.


source: wikipedia

text: Evolucionizmus je názor, že vývoj je všeobecná a základná tendencia. Evolucionizmus sa rozvinul najmä v súvislosti s Darwinovou vývojovou teóriou. Evolucionizmus zasiahol množstvo prírodoných vied a spoločenských vied. Externé odkazy Filozofické teórie Evolúcia


Vytvára silnejší vnútorný závit v mäkkých kovoch.


Příspěvek#1 » 17.6.2013, 20:15:19 Kaby po bitke s Chaosom podľahol zraneniam... _Pary_ už nedokázal ďalej bojovať a odišiel zo zeme... No našli sa noví hrdinovia, ktorí zahnali mor z močiarov na spawne a potlačili ju k samotnému hlavnému sídlu Chaosu. Celý Chaos sústredení v jednej budove na oceáne čaká na poslednú bitku na tomto svete a rozhodne sa, či svet padne do rúk temným alebo ostane ich pravím majiteľom. Bitka sa uskutoční vo Štvrtok o 19:15 (20.6. 2013), hlavná cena, celé sídlo Chaosu aj so skladom nevyrabované. PS: hacky si nechajte doma, celé sa to bude natáčať a dohliadať bude admin. Do you hate me? That's OK. A lot of people hate people that are smarter than you


Objednávka č. 13 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 14.01.2019, dátum plnenia 14.01.2019, zverejnená 14.01.2019 D 1/2018 Zákonní zástupcovia rodičov Zmluva č. D 1/2018 (.pdf), zo dňa 11.01.2019, platná od 11.01.2019 , zverejnená 11.01.2019, účinná od 12.01.2019 Objednávka č. 12 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 11.01.2019, dátum plnenia 11.01.2019, zverejnená 11.01.2019 Objednávka č. 11 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 11.01.2019, dátum plnenia 11.01.2019, zverejnená 11.01.2019 Objednávka č. 15V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 11.01.2019, dátum plnenia 11.01.2019, zverejnená 11.01.2019 Objednávka č. 14V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 11.01.2019, dátum plnenia 11.01.2019, zverejnená 11.01.2019 Objednávka č. 10 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 10.01.2019, dátum plnenia 10.01.2019, zverejnená 10.01.2019 Objednávka č. 13V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 10.01.2019, dátum plnenia 10.01.2019, zverejnená 10.01.2019 Objednávka č. 12V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 11V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Predmet: Mraz.potrav. Objednávka č. 10V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 9V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 8V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 7V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 08.01.2019, dátum plnenia 08.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 6V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 08.01.2019, dátum plnenia 08.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 5V (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 08.01.2019, dátum plnenia 08.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Predmet: Mrazené potr. Objednávka č. 9 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 8 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 7 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 Objednávka č. 6 (.pdf), vyšlá, vystavená dňa 09.01.2019, dátum plnenia 09.01.2019, zverejnená 09.01.2019 '; var openInnerHtml = ' '; if($('contract_'+contractId+'_'+appendixId+'_container').style.display == "none") { thisElement.parentNode.innerHTML = openInnerHtml; } else { thisElement.parentNode.innerHTML = closeInnerHhtml; } } function ajaxRememberSelectedContract(contractId) { new Ajax.Request( "/egov/ajaxRememberSelectedContract?sessidbe4c74ae4496a63daa027d4d4515897f=615c48d85301b5c1083aa6c512044e37", { method: "post", parameters: { id: contractId } } ); } « naspäť 1 234567... 546 ďalej »


Spália ľudia s nadváhou pri chôdzi viac kalórií? - Vhodnosť - 2020 Spália ľudia s nadváhou pri chôdzi viac kalórií? Na zvýšenie hmotnosti je potrebné viac energie. Nadváha môže znamenať, že máte väčšie riziko pre zdravotné problémy, ako sú srdcové choroby, mozgová príhoda a cukrovka. Aj keď sa to nemusí zdať ako výhoda, vaša nadváha vám pomáha pri spaľovaní viac kalórií. Chôdza je jedným z najjednoduchších cvičení na spaľovanie kalórií, ktoré môžete denne robiť, aby ste pomohli pri chudnutí a zlepšili svoje zdravie. Vaše telo používa kyslík na premenu tuku na palivo počas cvičenia. Ak ste pri chôdzi schopní dýchať a viesť konverzáciu, cvičíte na úrovni, ktorá spaľuje kalórie, väčšinou z ukladania tuku. Čím vyššia je vaša spotreba kyslíka alebo čím ťažšie dýchate, tým väčší počet kalórií používate. Kalórie sa zvyčajne merajú podľa toho, koľko sa spaľuje na dlhú dobu alebo na určitú vzdialenosť. Napríklad môžete minúť každú minútu pri chôdzi päť kalórií alebo 75 kalórií za každú míľu, ktorú idete. Všetko načasovanie Váš skutočný počet spálených kalórií môže byť v závislosti od vašich génov v porovnaní s odhadmi mierne vyšší alebo nižší. Podľa Americkej rady pre cvičenie spaluje 180-libra každú minútu chôdze 9,7 kalórií. Počas toho istého trvania spaľuje 120 kilogramov 6,5 kalórií, 140 kilogramov spaľuje 7,6 kalórií a 8,7 kalórií spaľuje váha 160 libier. Priemerná doba cvičenia je 30 minút. 180-libra osoba vynakladá 291 kalórií, zatiaľ čo 120-libra osoba používa 195. A tak, čím viac vážite, tým viac kalórií spálite pri chôdzi v porovnaní s niekým, kto váži menej. Choďte na diaľku Ďalším spôsobom, ako odhadnúť kalórie, je zistiť, koľko sa spaľuje na určitú vzdialenosť. Osoba prepravujúca viac telesnej hmotnosti spaľuje viac kalórií na kilometer ako osoba, ktorá má menšiu telesnú hmotnosť. Americká vysoká škola športovej medicíny uvádza, že osoba, ktorá váži 190 libier, spáli približne 94 kalórií chôdzou na míľu 1 míľ rýchlosťou 3 mph. Pri rovnakej vzdialenosti a tempe spaľuje 130 kilogramová osoba približne 64 kalórií a 150 libier 74 spálených kalórií. Môžete si myslieť, že tí, ktorí vážia viac, spaľujú viac kalórií, pretože majú viac čo stratiť; Aj keď je to bežná myšlienka, existuje presnejší dôvod na rozdiely v spaľovaní kalórií. Vaše telo potrebuje viac energie na presun vyššej hmotnosti. Napríklad, ak ste boli požiadaní o prepravu 300 libier. po schodoch by ste spálili viac kalórií, ako keby ste boli požiadaní o prepravu 150 libier. Keď schudnete, môžete očakávať zvýšenie intenzity cvičenia, frekvencie alebo trvania, aby ste si zachovali výhody pri spaľovaní kalórií a pokračovali v dosahovaní cieľov na zníženie telesnej hmotnosti. Rastlinné stravovacie lístky na báze rastlín a imunitný systém Riziká chirurgie spätného toku kyseliny Ako znížiť percento telesného tuku rýchlo pomocou kardiovaskulárnych a svalových cvičení Extrakcia šťavy Vs. Jesť celé ovocie Čo spôsobuje bolesti žalúdka a rektálne krvácanie? Môže vám beh Uphill získať väčšie nohy? Plán začiatočníkov na chudnutie Copyright 2020 \ Zdravý životný štýl - šport, gymnastika a fitnes \ Spália ľudia s nadváhou pri chôdzi viac kalórií?


Sociálne siete


Centrum právnej pomoci


text: Georg Wilhelm Friedrich Hegel (* 27. august 1770, Stuttgart – † 14. november 1831, Berlín) bol nemecký filozof, predstaviteľ nemeckej klasickej filozofie, autor systematickej teórie dialektiky (Dialektika). Významným spôsobom ovplyvnil myslenie o štáte. Životopis Hegelov otec bol vyšším úradníkom vo vojvodových službách. Predkovia sa v 16. storočí z náboženských dôvodov vysťahovali z katolíckeho Rakúska do luteránskeho Würtemberska. 1770-1788 (stuttgartské obdobie) Hegel navštevuje latinskú školu v Stuttgarte, potom absolvuje s výborným prospechom gymnázium taktiež v Stuttgarte. Ako gymnaziálny študent sa zoznamuje s vtedy živými myšlienkovými prúdmi osvietenstva a humanistického klasicizmu, ktorý v antike nachádzal autentické stelesnenie slobody, životnej harmónie a vzdelanosti ducha. Denníkové záznamy, písané po nemecky a po latinsky, prezrádzajú, že sa Hegel živo zaujímal najmä o dejiny – jeho obľúbenými autormi boli grécky dejepisec Thukydides a rímsky historik Tacitus. Hegel tiež čítal Sofoklove tragédie, filozofické spisy Platónove, Aristotelove, Epiktétos,... Ducha osvietenského nazerania na svet čerpal z diel Lessinga, Klopstocka, Wielanda, Mendelssohna,... 1788-1793 (tübingenské obdobie) Hegel vstupuje ako štipendista na malú nie veľmi významnú univerzitu v Tübingene, zameranú predovšetkým na štúdium teológie. Študoval tu najprv filozofiu a potom teológiu. V Tübingen už Hegel ani zďaleka nebol niekdajším vzorným študentom. Veľká francúzska revolúcia premenila tübingenských študentov na horlivých vyznavačov jej ideí. Hegelovými blízkymi priateľmi sú tu Hölderlin a Schelling: spolu navštevujú Politický klub, kde sa čítali francúzske noviny a vášnivo debatovalo o potrebe slobodného a mravného vyššieho poriadku v Európe. Autori, ktorých Hegel číta počas tübingenského obdobia: Platon, Herder, Jocobi, Schiller, Montesquieu, Kant, Rousseau.... 1793-1797 (bernské obdobie) Hegel prijíma v Berne (1793) miesto domáceho učiteľa u zámožného a vzdelaného patricija Steigera, ktorý mal bohatú knižnicu. Hegel mal Steigerovu knižnicu plne k dispozícii. Venuje sa predovšetkým Kantovi, od ktorého filozofie očakával podnety k revolučnej premene Nemecka. Hegel sa hlási k radikálnemu republikánstvu. Zásady antickej demokracie bude možné uskutočniť aj v podmienkach súčasného Nemecka. Neuskutočniteľnosť tejto heroickej ilúzie si Hegel uvedomil o niekoľko rokov neskoršie. Hegel prekladá po francúzsky napísaný pamflet švajčiarskeho advokáta J. J. Carta do nemčiny: Cart napadol oligarchickú vládu v Berne z pozícií buržoázneho chápania práva. Hegel v komentári, ktorý napísal k svojmu prekladu, ostro kritizuje feudálne aristokratické inštitúcie. Z bernského obdobia pochádzajú aj ďalšie tri texty napísané v duchu osvietenskej kritiky a spoločenského radikalizmu: Ľudové náboženstvo a kresťanstvo (1793-94), Pozitívnosť kresťanského náboženstva (1795-96) a Najstarší fragment systému nemeckého idealizmu (1796/97) Diela Vertrauliche Briefe Ueber das vormalige Staatsrechtliche Verhältnis des Waadtlandes (Payes de Vaud) zur Stadt Bern, 1798 /preklad z francúzštiny; anonymne Komentár k nemeckému vydaniu Skúmania o základoch politickej ekonómie od J. Stuarta, 1799 Die Differenz des Fichteschen und Schellingschen Systems der Philosophie, 1801 Über das Wesen der philosophischen Kritik, 1802 /štúdia Wie der gemeine Menschenverstand die Philosophie nehme, 1802 /štúdia Verhältnis des Skeptizismus zur Philosophie, 1802 /štúdia Glauben und Wissen, 1802 /štúdia Phänomenologie des Geistes, 1807 /dokončené v noci 14. 10. 1806 Wissenschaft der Logik, (Logika ako veda 1, 2; Pravda; 1986) 1912-1916 Enzyklopädie der Wissenschaften, 1817, 1827, 1830 Grundlinien der Philosophie des Rechts (Základy filozofie práva), 1821 Sämtliche Werke (Zobrané spisy, vydané priateľmi a žiakmi), 1832-1845 Philosophie der Religion (Filozofia náboženstva), 2 zv., 1832 Geschichte der Philosophie (Dejiny filozofie), 3. zv., 1833-1836 Ästhetik (Estetika), 1835 Philosophie der Geschichte (Filozofia dejín), 1837 Jubiläumsausgabe (Jubilejné vydanie, H. Glockner), 1927 an. Hegelova filozofia Poňatie štátu u Hegla Hegelova definícia štátu vychádza z teórie politiky založenej na právach: podľa Hegela je štát uskutočnenie mravnej idey. Hegel nechápe štát ako čiste inštrumentálnu entitu, vytvorenú praktickým ľudským zmyslom za účelom podpory individuálnych cieľov, aj keď štát obsahuje prvky „subjektívnej slobody“ (hoci tieto vnímal ako hlavný úspech modernej spoločnosti). Štát je pre Hegela najmä etická entita, ktorej smerovanie je zakotvené v sieti ľudských vzťahov, ktoré presahujú prianie akéhokoľvek jedinca. (konzervativizmus). Táto etická entita má tri „momenty“ ktorých totalita zahrňuje mnohotvárnu prirodzenosť ľudského života: Rodina, ktorá je charakterizovaná partikularistickým altruizmom. Spoločnosť, ktorá je charakterizovaná svojím univerzálnym egoizmom. Štát, ktorý je charakteristický spojením dvoch predchádzajúcich v univerzálny altruizmus. Štát je nadradený rodine aj občianskej spoločnosti. Pri koncipovaní štátu Hegel zdôrazňuje úlohu vôle. Aj napriek svojmu idealizmu je Hegel proti Platónskej dualite, popiera rozdiel medzi tým, čo je, a to, čo by malo byť. (Čo je rozumné, je aj uskutočniteľné). Existencia štátu u Hegela je predovšetkým pre zabezpečenie slobôd jednotlivcov, pod štátom rozumie najmä politicky zorganizovanú spoločnosť, je proti násilným zásahom štátu (teda nezastával totalitný štát). Štýl Hegel má abstraktný štýl, a preto zdanlivo nedotknuteľný provincionálnou poníženosťou, a zároveň predsa len plný živej predstavivosti schádzajúcej ku konkrétnym detailom politiky, umenia a mravného života s takým pôvabom a nádychom hlbokého poznania, že si to ešte vždy zasluhuje úctu. Systém V Hegelovom systéme prebýva duch neskorej romantiky a dokonca aj jeho najčudnejšie podoby pôsobia akosi dojemne melancholicky. Pre Hegelových súčasníkov sa táto vlastnosť a autorita, ktorú si ňou získal, prejavovala najočividnejšie vo filozofii dejín. Tvorila tú časť Hegelovho systému, ktorá azda najlepšie vysvetľovala osobitné postavenie nového človeka 19. storočia. Estetika Hegelova estetika hľadá dialektické rozpory vnútri axiomatiky estetických hodnôt s cieľom odhaliť objektívne princípy, ktoré podmieňujú vývoj krásy a jej realizácie v oblasti umenia. Krása je zmyslové zdanie prejavu idey. Pozri aj Hegelovstvo Iné projekty Externé odkazy Nemeckí filozofi Hegelizmus Osobnosti na nemeckých poštových známkach Osobnosti zo Stuttgartu


Danko má zo špeciálnej trojkolky radosť, už sa vozí po meste - SME | MY Turiec 6. sep 2016 o 8:45 Danko má zo špeciálnej trojkolky radosť, už sa vozí po meste Martinčan Danko už spoznáva okolie mesta na špeciálnej trojkolke, ktorú mu vďaka charitatívnej akcií vyrobili na mieru, aby mu pomohla prekonať jeho ochorenia. Danko a jeho nový bicykel. (Zdroj: ANDREA DUDRÁKOVÁ) MARTIN. Na vysnívanom špeciálnom bicykli už 12-ročný Danko Droppa z Martina nabehal prvé desiatky kilometrov. Na ležadlovú trojkolku, ktorá chlapcovi pomôže bojovať s jeho niekoľkými postihnutiami, sa mu vyzbierali štedrí ľudia na 15. ročníku celoslovenského Trabant zrazu v Martine. Nadaný Danko s výnimočnými vedomosťami trpí okrem detskej mozgovej obrny aj jednou z foriem autizmu, tzv. Aspergerovým syndrómom. Krútenie a šliapanie do pedálov mu zároveň pomôže spevniť svalstvo na nohách, keďže má aj skrátené šľachy. Po vlastných preto dokáže prejsť iba krátke vzdialenosti. Na nový bicykel si veselý Martinčan ale musel asi mesiac počkať, pretože mu ho vyrábali na mieru. S rodičmi už tak spoločne stihol vyraziť do prírody. „Zatiaľ sú to iba krátke trasy, kým si zvykne. Boli sme vo Vrútkach pozrieť diaľničný most, previezli sme sa tiež do centra Martina a trojkolku sme vzali so sebou aj na nedávnu dovolenku v Znojme. Danko zvládne prejsť na bicykli asi desať kilometrov, dlhšie ako hodinu sedieť nevydrží. Potom musíme vymyslieť niečo iné,“ prezrádza spokojná mama Janka Droppová. Bicyklovanie sa zapáčilo tiež samotnému Dankovi, ktorý ovláda niekoľko jazykov, má výborný hudobný sluch a zbožňuje vedecké encyklopédie. „Som rád, že bicykel zvládnem sám riadiť a učím sa narábať s prehadzovačkou. Časom mi to možno pôjde aj rýchlejšie,“ zhodnotil chlapec. Špeciálna športová pomôcka spestrí rodine Droppovcov ich denný program, keďže mama Janka nechodí do práce, aby sa mohla starať o svojho syna. „Danko je takto mobilnejší a nič lepšie ako tento bicykel sme mu k jeho pohybu nemohli zaobstarať. Inšpiráciou je pre nás podobne hendikepovaný Peter Káčer, ktorý tiež na špeciálne upravenom bicykli prechádza naprieč Slovenskom. Možno sa k nemu na záverečný kilometer o rok pripojí aj Danko,“ prezrádza plány J. Droppová. 1. Prepadol otužovaniu, po horách behá v zime bez trička Foto 5 213 2. Lekár nukleárnej medicíny z Dolného Kalníka má netradičnú záľubu Foto 255 3. Hygienik: Som v šoku z ľudí, ktorí teraz chodia na exotické dovolenky Foto 168 4. ANKETA: Čo hovoria Martinčania na rekonštrukciu Námestia SNP? Foto 162 5. Lukášikovci ukončili misiu na Bystričke 122 6. V martinskej nemocnici pomáhali dobrovoľníci Foto 113 7. Záujem o prvú dávku klesol, pozrite si veľký prehľad zaočkovanosti v obciach a mestách v Turci 98 8. I. TRIEDA: Slovany zradila disciplína, Košťany zachránila práca s mládežou 59 9. V Martine postavia prvú veľkovýrobňu bioplynu z komunálneho odpadu na Slovensku 35 10. FOTO: Na pešej zóne v Martine dnes postavili vianočný stromček Foto 28 1. Prepadol otužovaniu, po horách behá v zime bez trička Foto 17 201 2. Lukášikovci ukončili misiu na Bystričke 1 042 3. Hygienik: Som v šoku z ľudí, ktorí teraz chodia na exotické dovolenky Foto 952 4. ANKETA: Čo hovoria Martinčania na rekonštrukciu Námestia SNP? Foto 719 5. Lekár nukleárnej medicíny z Dolného Kalníka má netradičnú záľubu Foto 698 6. V martinskej nemocnici pomáhali dobrovoľníci Foto 696 7. Záujem o prvú dávku klesol, pozrite si veľký prehľad zaočkovanosti v obciach a mestách v Turci 484 10. I. TRIEDA: Slovany zradila disciplína, Košťany zachránila práca s mládežou 174 1. Prepadol otužovaniu, po horách behá v zime bez trička Foto 33 751 2. Hygienik: Som v šoku z ľudí, ktorí teraz chodia na exotické dovolenky Foto 28 759 4. V Martine postavia prvú veľkovýrobňu bioplynu z komunálneho odpadu na Slovensku 4 143 5. FOTO: Na pešej zóne v Martine dnes postavili vianočný stromček Foto 2 793 6. Lukášikovci ukončili misiu na Bystričke 2 244 7. V krku mal dieru a v očiach strach. Marek prežil ťažký covid Video 1 740 8. V martinskej nemocnici pomáhali dobrovoľníci Foto 1 680 9. V martinskej nemocnici v noci spadla časť stropu, v izbe boli spiace mamičky 903 10. ANKETA: Čo hovoria Martinčania na rekonštrukciu Námestia SNP? Foto 719 2. Hygienik: Som v šoku z ľudí, ktorí teraz chodia na exotické dovolenky Foto 30 213 4. V krku mal dieru a v očiach strach. Marek prežil ťažký covid Video 8 280 6. V Martine postavia prvú veľkovýrobňu bioplynu z komunálneho odpadu na Slovensku 4 144 9. Lukášikovci ukončili misiu na Bystričke 2 244 10. V martinskej nemocnici pomáhali dobrovoľníci Foto 1 680


source: CulturaX

text: Energetika je stále pre bežného užívateľa pomerne nepoznané odvetvie a preto Vám ju chceme priblížiť v čo najväčšom rozsahu. V online magazíne BEZ NAPÄTIA Vám budeme prinášať témy a rozhovory s rôznymi osobnosťami zo sveta energetiky a samozrejme v každom diele sa budeme venovať aj aktuálnemu vývoju cien energií, aby ste mali prehľad a vedeli sa správne rozhodnúť pri riešení otázok spojených s elektrinou vo Vašom podnikaní.


Úvod Výrobcovia Xiaomi Xiaomi Mi Band 5: Nová generácia je blízko. Poznáme dátum! Spoločnosť Xiaomi čaká predstavenie síce malého, ale dôležitého produktu. Športový smart náramok Mi Band je najpredávanejším, čo sa tejto kategórie zariadení týka. Xiaomi Mi Band 5 ako piata generácia úspešného a cenovo dostupného prostriedku pre monitorovanie fyzických aktivít bude predstavená 11. júna 2020. Potvrdil to priamo výrobca na sociálnej sieti Weibo s tým, že na čínskom trhu vstúpi do predaja 18. júna. Informácie o medzinárodnej dostupnosti nemáme, určite sa jej však dočkáme. Mi Band 5 začne asi najskôr predávať Amazon a následne lokálne subjekty v jednotlivých krajinách. Zdroje už skôr prezradili, že nová generácia dostane OLED obrazovku s väčšou, 1,2-palcovou uhlopriečkou. Náramok sa bude dať použiť aj ako diaľková spúšť fotoaparátu smartfónu, čo je určite praktická pomôcka. Chýbať by nemalo sledovanie saturácie krvi kyslíkom, monitorovanie srdcovej činnosti, hodnotenie kvality spánku, NFC pre mobilné platby (aj pre medzinárodný trh), minimálne 11 športových režimov, nový, pohodlnejší spôsob nabíjania a samozrejme nízka cena pohybujúca sa okolo sumy tridsiatich eur. Pre toho, kto nechce používať väčšie, ťažšie a podstatne drahšie inteligentné hodinky, by mal Mi Band 5 predstavovať ideálne riešenie.


No zdá sa mi to alebo su admini vampiru nenormálny?ja idem jedno uznavam mozna som pouzival schopnosti demona v non pvp ale to uznavam ale ked sa mi ukazalo potom v chate po velkej hádke s nemenovanym SUPER Helperom ze The was been un-baned by SteweSK tak mi to prislo divne...potom som zrazu dostal ban za to ze obchodzam ban ved ja ani neviem ako sa da obchodzat banu a s prepacenim 30 minutovy ban aky som mal mat je mi s prepacenim u riti.. takže toto je moja sťažnosť vážne ja hrám Minecraft iba 2 roky ja ho vobec nepoznám ale jedine co tam nikdy nezpoznam je vetši kopyto ako SteweSK a nemenovaného poradcu ban na forum je mi jedno aj na vsetky cp servery je mi uplne jedno poznam aj lepšie servery vážne jedine dobré servery Ceského parana je Economy Planetoids a Medieval po tých sa mi bude stískať ak mi dáte ban ale čo už ked je SteweSK kopyto tak co už no nec sa páči vrhnite sa na mna s vášmi super urážlivymi komentármi pre mna už nieste vy z Vampiru nič viac ako npc villager v minecrafte Ešte raz dakujem Adminovi SteweSK a Radcovi bolo mi potešením s vami hrať The


text: Interkom: Legendárne úlomky Legendárne úlomky BETA-Dobrovský, orig. Far Horizons, grafická úprava obálky Václav Rytina, preklad Blanka Štěpánová, Robert Čapek, Jana Radková, Robert Tschorn, 334 strán, brož., 169 Kč, ISBN 80-86278-91-3 Druhá časť knihy SF Legendy sa od prvej líši farbou obálky. Je svetlejšia. Obsahuje o jednu poviedku viac (dokopy 6) a opäť ide o príbehy, ktoré autori nemuseli napísať, keby nešlo o bubáčiky. Silverberg ich oslovil, oni súhlasili - no nepristúpili k svojej úlohe rovnako. Niektorí poviedku vyslovene odflákli (Pohl), iných zase táto možnosť pohrať sa s kedysi vytvoreným svetom potešila (Simmons). Oproti pomerne vyrovnaným Legendám fantasy je táto zbierka schizofrenickým spletencom... Poctivo k téme pristúpila Ursula Le Guinnová (ako zvyčajne). Z jej hainského (či ekumenického) cyklu toho česky až tak veľa nevyšlo, no nevadí to. Základ je jasný a príbeh sám ani podklad nepotrebuje. Mohol by sa odohrávať kdekoľvek a kedykoľvek. Je to veľmi sugestívne napísaný príbeh o moci a bezmoci, spisovateľkou zasadený do prostredia otrokárskej planéty. Pod vplyvom prvého kontaktu s civilizáciou Ekumenov sa staré zvyky rozhýbali a zmena zasiahla niektorých ľudí veľmi bolestivo. Je to napísané s prehľadom a kopou emócií - ako vždy. Niektorí autori nedokážu písať zle. Čo nie je prípad Frederika Pohla. Ten si zrejme iba povzdychol a znudene napísal ďalší text do série o Heechee. Tak, ako klesala úroveň série od románu k románu (od Gateway po Stretnutie s Heechee), tak sa táto poviedka dôstojne zaradila na koniec. Chronologicky je text radený do času objavenia Továrne na potraviny a objavenia miesta úkrytu Heechee, no neprináša nič nového. Je to ľahostajne vyrozprávaný príbeh chlapca z Istanbulu, ktorý sa z poslíčka a turistického sprievodcu prepracoval až na cestovateľa do jadra Galaxie, za Heechee. Nájde svoju lásku a miesto vo vesmíre, no je to podané veľmi chladne. Takúto poviedku si neprečítate znova ani omylom. Anne McCafreyová je na tom trošku lepšie. Jej poviedka o Helve, vesmírnej lodi, ktorá spievala, ma kedysi veľmi potešila. Bola milá, vtedy celkom originálna a napísaná s nadhľadom a humorom. Po poviedke nasledoval cyklus románov, ktoré česky nevyšli, a na ne nadväzuje poviedka v tejto zbierke, ktorá ukončuje jednu etapu v živote Helvy. V podstate je tiež zbytočná (nič nového a ani gradácia tu nie je), no na rozdiel od Pohla je aspoň vtipná. Aspoň tak... Samostatným príbehom je poviedka Gregory Benforda, zasadená do jeho sveta, v ktorom bojujú stroje s humanoidmi po celej Galaxii. Toto je jeden z najlepších textov antológie, je pomerne originálny a zaujímavo napísaný. A je nezávislý na cykle, ktorý mu tvorí podklad. Racionálny stroj, ktorý sa v snahe o pochopenie stal na chvíľu človekom, to bolo pekné. Taký malý výbuch fantázie. Má to spád a nápady a i keď je koniec tradične hrdinský, poteší. Čo už môže hrdina spraviť lepšie, ako padnúť? Silverbergov text vlastne ani nie je poviedkou. Jeho cyklus o alternatívnej Zemi, na ktorej sa Ježiš nenarodil a v Európe ďalej panuje večný Rím, je určite zaujímavý. A je škoda, že z neho česky nič nevyšlo. Poviedka v tejto knihe tvorí tomuto cyklu takého malého sprievodcu jednou epochou. Parafrázuje naše "skutočné" dejiny a podáva výklad o tom, ako to skutočne bolo. Okolo sveta tu ako prvý nepláva Magallhaes, ale cézar Traján VII., zvaný Draco. A je skutočne kombináciou Magallhaesa a Francisa Drakea, dvoch mužov, ktorých lákal prechod medzi Atlantikom a Pacifikom. Text je napísaný s fantáziou a zmyslom pre detail, ale inak je úplne zbytočný. Je to takmer doslovný prepis "skutočných" dejín, so zmeneným obsadením, bez napätia či gradácie. Keby nebolo trošku filozofického záveru, povedal by som, že je to najhoršia poviedka zbierky. Nie je zlá, ale veľmi priemerná. Ale, Silverberg občas taký je... A na záver bonbónik. Dan Simmons je profesionál do špiku kostí a jeho poviedka z hyperionského sveta má šťavu a zmysel. Je zasadená pár sto rokov po udalostiach popísaných vo Vzostupe Endymiona - a rozvíja dej. Popisuje stret ľudí, Vyvržencov a cudzej inteligencie so správnou dávkou napätia, originality a zmyslom pre ľudskosť. Hrdinovia sú opäť krásne napísaní, akoby som znova čítal Hyperion. A je to čistá fantázia. Tak, ako bol v Hyperione Konzul so svojim čiernym piánom, Rachmaninovom a čiernou loďou, tu je to loď v tvare dvojšpirály DNA, loď, ktorú riadia UI v podobe toho najlepšieho, čo vytvorila tradičná japonská kultúra. Simmons ma skutočne cit pre poéziu okamihu. A najlepší je samozrejme záver, kde celý dej dostane nové súvislosti a všetko je zrazu inak. Objaví sa dokonca aj Štír. Priam to vyzeralo, akoby Simmons usilovne pracoval na pokračovaní Endymiona a táto poviedka je len mimovoľný výstup Pána spisovateľa, ktorý si triedil myšlienky. Teším sa! Takže: poviedky Ursuly LeGuinnovej, Gregory Benforda a Dana Simmonsa sú dôvodom na kúpenie zbierky; a ani zvyšné texty vás neurazia. Je to lepšie ako prvá, tmavšia časť SF Legiend, i keď neobsahuje také skvosty ako pôvodné, fantasy Legendy. Skutočne sa zdá, že fantasy je lepšou živnou pôdou pre príbehy...


No, ber môj názor s rezervou - s jediným dokončeným modelom sa necítim na poradcu, ale... Doškrabané to máš poriadne, nepíšeš čím si to robil. Na základe niekoľkých pokazených karosérii tvrdím, že farba sa dá (bez Tebe podobných stôp) brúsiť len pastami od KPM. Prekvapuje ma, že uvažuješ o lakovaní - to si píš, že to bude vidieť. A decály na tento povrch? To snáď nemyslíš vážne... Ak nemáš tie pasty (opatrne s tou najhrubšou), strekol by som to jemnou vrstvou novej farby. V prípade spokojnosti dva - tri poprašky lakom - ak nie, tak jemnou pastou KPM - potom zase lak. Potom decály. Dva - tri ďalšie poprašky, dve hrubšie vrstvy a potom leštiť. Ale nemusíš ma vôbec brať vážne... Možno moje písmenká potvrdia skúsenejší...


text: Aké sú trendy internetu? Používa ho už viac ako polovica ľudí na planéte – InnoNews.blog Aké sú trendy internetu? Používa ho už viac ako polovica ľudí na planéte Internet už používa viac ako polovica svetovej populácie a podiel internetových transakcií sa dostal na 15 % zo všetkých uskutočnených obchodov. Oba kľúčové ukazovatele ale za posledný rok spomalili tempo rastu. Konštatujú redaktori technologického podcastu Klik na SME. Znamená to, že do celého digitálneho ekosystému pribúdajú ľudia pomalším tempom ako doteraz. Ak sa trend spomaľovania potvrdí aj ďalšie roky, bude to mať vážny dopad na fungovanie veľkých internetových firiem. Tie dnes pracujú s výhľadom kontinuálneho a rýchleho rastu celkového rybníka zákazníkov. hodnota získavania zákazníkov niektorým firmám tak stúpa, že sa im neoplatí do toho investovať a skúšajú alternatívne modely (jedným príkladom je Spotify – nových používateľov láka na hudbu zadarmo, a potom ich postupne mení na platiacich) Toto skvelé zhrnutie pripravili redaktori podcastu SME Klik, na ktorého newsletter sa môžete prihlásiť tu. Posted on 17/06/2019 15/06/2019 od Ivan FilusPosted in Analýza a štatistika, Biznis, Inovácie, Nové trendy, StartupyOznačené e-commerce, internet, Podcast Klik. Predchádzajúci Predchádzajúci článok: Komunikačná kampaň EK o finančných pravidlách v programe Horizont 2020 (Bratislava, 25.6.2019) Ďalej Ďalší článok: Webinár: Skúsenosti s preklenutím priepasti medzi investormi a vývojármi projektov v energetickej efektívnosti (27.6.2019)


Mozilla.sk » Tapety na pracovnú plochu – Mozilla Firefox Firefox (196) Lokalizácia aplikácií (225) Správy (379) Písali sme... Vyberte mesiac február 2020 január 2020 december 2019 október 2019 september 2019 júl 2019 máj 2019 marec 2019 január 2019 december 2018 október 2018 september 2018 jún 2018 máj 2018 marec 2018 január 2018 november 2017 október 2017 september 2017 august 2017 júl 2017 jún 2017 apríl 2017 marec 2017 január 2017 november 2016 september 2016 august 2016 jún 2016 apríl 2016 marec 2016 január 2016 december 2015 november 2015 september 2015 august 2015 júl 2015 máj 2015 marec 2015 február 2015 január 2015 december 2014 október 2014 september 2014 júl 2014 jún 2014 apríl 2014 marec 2014 február 2014 december 2013 november 2013 október 2013 september 2013 august 2013 jún 2013 máj 2013 apríl 2013 február 2013 január 2013 november 2012 október 2012 september 2012 august 2012 júl 2012 jún 2012 apríl 2012 marec 2012 február 2012 január 2012 december 2011 november 2011 október 2011 september 2011 august 2011 júl 2011 jún 2011 máj 2011 apríl 2011 marec 2011 december 2010 september 2010 august 2010 júl 2010 jún 2010 máj 2010 apríl 2010 marec 2010 február 2010 január 2010 december 2009 november 2009 október 2009 september 2009 august 2009 júl 2009 jún 2009 apríl 2009 marec 2009 február 2009 január 2009 december 2008 november 2008 október 2008 september 2008 august 2008 júl 2008 jún 2008 máj 2008 apríl 2008 marec 2008 február 2008 január 2008 december 2007 november 2007 október 2007 september 2007 august 2007 júl 2007 jún 2007 máj 2007 apríl 2007 marec 2007 február 2007 január 2007 december 2006 november 2006 október 2006 september 2006 august 2006 júl 2006 jún 2006 máj 2006 apríl 2006 marec 2006 február 2006 január 2006 december 2005 november 2005 september 2005 júl 2005 máj 2005 február 2005 január 2005 Propagácia • Re: Propagačné materiály 23. 2. 2020 Zakir Firefox • Re: Prihlasenie do gmailu bez synchronizácie udajov 21. 2. 2020 Ansambl Firefox • Prihlasenie do gmailu bez synchronizácie udajov 21. 2. 2020 baf Webové stránky a Mozilla • Re: 21. 2. 2020 robertwelain Na tejto stránke sme pre vás pripravili niekoľko lokalizovaných tapiet na pracovnú plochu počítača. K dispozícií sú v 2 rozlíšeniach a môžete si ich stiahnuť kliknutím na text pod každým náhľadom. Originály týchto “wallpaperov” pochádzajú zo stránok grafika Nielsa Leenheera. Formát JPEG: 1280×1024, 1024×768 Firefox inšpiroval množstvo tvorcov wallpaperov. Na internete preto možno nájsť veľkú zbierku veľmi pekne spracovaných tapiet. Tie najkrajšie môžete nájsť na nasledujúcich odkazoch: Femfox


MedievalCity warp do města:warp MedievalCity Pokud chcete ve měste bydlet stačí napsat hráči Avasted nebo wAAglik Historie: História mesta začína v 17 storočí kde žila jedna menšia skupina ľudí ktorá žila v lese. Oni sa ďalej rozrastali do väčšieho počtu obyvateľov a tak im to žitie v lese nestačilo. Vtedy ich napadlo že by si mohli postavať nejaké malé obydlia. Pomaly sa stále rozrastal počet obyvateľov a stále sa rozrastali ich obydlia. Ich pestovanie obilia sa rozvíjalo . Ich obydlia sa stále rozrastali a neskôr z tých obydlí sa stali malé domčeky. Neskôr ani tie malé domčeky im nestačili pretože bolo veľké množstvo obyvateľov tak sa rozhodli že postavia väčšie domy aby ich obyvateľom sa dobre žilo. A nakoniec sa z tej skupiny ľudí sa zmenilo na väčšie spoločenstvo ľudí. Až nakoniec vytvorili mesto a dali mu názov Suncity.


Kniha: Lovec králikov (Lars Kepler) so zľavou 21% | Gorila Lars Kepler • Ikar (2017) Zarazila sa, keď sa dostala ku schodisku. Zdola k nej doliehal cudzí hlas. Rozhodla sa, že zakričí o pomoc. Zatiaľ však nepočula, čo druhý muž hovorí, preto sa usilovala zísť bližšie. Na zábradlí na hornom konci schodiska viselo oblečenie z čistiarne. Cez biely igelit presvitali biele košele. Druhý muž totiž nebol v dome. Jeho hlas sa ozýval z domáceho telefónu. Bol to poslíček, ktorý očakával, že otvoria bránu. Wille mu však práve zopakoval, aby prišiel neskôr, potom zrušil spojenie a pohol sa k schodisku. Zatackala sa, ale udržala rovnováhu. Krv sa jej hrnula do stŕpnutých nôh, bodala a štípala. Originálny názov: Kaninjägaren Jazyk: slovenský Rok vydania: 2017 Rozmer: 145×227 mm ISBN: 9788055155401 Počet strán: 512 Väzba: pevná


Samuel Czambel: Slovenské ľudové rozprávky I. (Princ, Zlatý a Veľký človek) - elektronická knižnica Kde bolo, tu bolo, v sedemdesiatej siedmej krajine, za červeným morom a za skleným vrchom, bol jeden bohatý kráľ, ktorý mal veľké krajiny. Ten kráľ nemal žiadne potešenie, lebo nemal žiadne dietky, len jedného Knoftovtáka, v ktorom sa on vždy tešieval. Dvanástich jágrov držal, čo zverinu strieľali preňho, pre Knoftovtáka. Za dlhý čas bolo dobre. Jeden raz tak sa stalo, že sa zverina z hory stratila. Za dlhý čas nemohli dostať nič pre Knoftovtáka. Pre vtáka kupovali mäso, to veľa koštovalo. Kráľ povedal jágrom: „Prečo vás ja platím, keď mi žiadnu zverinu nenosíte? Ja vám z platu budem vydržiavať!“ Jágri sa naplašili toho, že stratia plat. Jeden medzi tými jágry vyhútal si a išiel na poľovku do tej hory. Išiel cez dvanástu hodinu na poludnie. Počul hlas bandy a ostal za dubom stáť pri jednom potoku. Hlas sa blížil k nemu vždy bližšie, až prišiel jeden Zlatý človek k tomu potoku so zlatou záhradkou — v nej tri dcéry a štyriadvadsať muzikantov. On, Zlatý človek, sa okúpal v tom potoku. Keď sa okúpal, vyšiel von z vody, banda začala hrať a s každou dcérou jednu nôtu tancoval. S tým odletí preč a jáger prišiel naspäť ku kráľovi. Kamarátom hovorí: „Viem, prečo sa zverina nezdržiava v hore. Tu chodí jeden Zlatý človek s bandou, ktorá veľký hlas vydáva, tak zverina sa bojí tej bandy, a zato sa nezdržiava v tej hore. Pôjdeme my to kráľovi omeldovať, tak môžbyť, že budeme oslobodení, nebude nám z platu vydržiavať.“ „Dobre to bude.“ Išli ku kráľovi a omeldovali mu. Keď to kráľovi omeldovali, kráľ im tak povedal: „Jestli mi toho Zlatého človeka nedošikujete, všetkým vám dám hlavy postínať!“ Oni sa naplašili a banovali nad tým, že škoda bolo kráľovi to meldovať. Jeden si predsa vyhútal medzi nimi, ten, čo videl toho Zlatého človeka: „Kamaráti moji, ja som videl, ten Zlatý človek má červené čižmy. Kúpme remeňa červeného a ušime jednu čižmu takú, čo bude na dve nohy, čo sa dve nohy do nej spracú. Položíme ju tam k tomu potoku, kde sedáva s tou záhradkou. Ten Zlatý človek, keď ju uvidí, obuje si ju. Keď si ju obuje, potom ho chytíme!“ Tak sa stalo. Čižmu dali ušiť a išli do hory a tam ju položili, kde so záhradkou stával. Prišiel Zlatý človek zas na druhý deň ta a zas sa kúpal. Tri dcéry v záhradke boli a dívali sa dookola a zazreli čižmu. Takto vravia: „Tatík, dívajú sa, tu je čižma taká, ako je ich!“ On im hovorí: „Dcéry moje, hľadajte aj druhú, aj druhá tam musí byť!“ Hľadali, ale nenašli. Prišiel on ta, čižmu pozerá, hovorí: „Veď je toto na dve nohy čižma!“ Čižmu si obul, dve nohy do nej, jágri priskočili, Zlatého človeka chytili. Banda odletela aj s troma dcérami. Zlatý človek sa im prosil, aby ho pustili, ale ho nechceli pustiť. Predviedli ho pred kráľa a kráľovi oddali. Kráľ sa tomu veľmi tešil a jágrov obdaroval. Zlatému človekovi dal železnú klietku spraviť pred zámok do záhrady. Všelijakých pánov tam zvolával a ukazoval ho. V ten čas jeho manželka ostala samodruhá a porodila syna. Z toho sa kráľ veľmi tešil, že bude mať na koho korunu preložiť. Chlapec rástol pri dobrej ochrane a vždy sa ihrával s jedným zlatým jablkom. Prišlo kráľovi písmo od druhého kráľa, že musí ísť do vojny, a vojna trvala pätnásť — šestnásť rokov. Pod ochranu dal toho Zlatého človeka jednému generálovi, ktorý bol pri dvore. Aby sa mu nič nestalo. Jestli sa mu voľačo stane, že mu dá hlavu zoťať bez všetkého práva. Generál Zlatého človeka kŕmil, opatroval, ako najlepšie mohol. Jeden raz musel odísť do mesta, mal povinnosť. Chlapec kráľov, ako sa na dvore ihral so zlatým jablkom, padlo mu jablko do zlatej záhradky. Chlapec si išiel po jablko a chcel si jeden zlatý kvietok odtrhnúť. Ten sa mu odtrhnúť nedal. Zlatý človek mu vraví takto: „Synku, tebe sa ten kvet odtrhnúť nedá, lež pusť ty mňa von z klietky, ja ti ho odtrhnem a dám do ruky!“ Chlapec mu hovorí: „Ako ich vypustím, keď nemám kľúč?“ „Tvoja matka na posteli leží nezdravá, hybaj a vezmi ho, nebude vidieť!“ Chlapec aj tak urobil, kľúč vzal, klietku otvoril a Zlatého človeka pustil von. Zlatý človek kvietok odtrhol a chlapcovi dal do ruky. Potom on sa pustil do luftu, do letenia a chlapcovi povedal: „Keď s tebou voľakedy zle bude, hybaj k slnka východu, mňa tam nájdeš a ja ti budem na pomoci!“ Chlapec sa díval za ním, ako letel, kým ho oči uvideli. S tým nepovedal nikomu nič, kľúč naspäť zaniesol, a o veci nevedel nikto. Prišiel generál domov. Pozrel Zlatého človeka, a už ho tam nenašiel! Išiel ku kráľovnej a hovoril jej, prečo vypustila toho Zlatého človeka von. Kráľovná mu vraví, že ona ho nepustila. Generál nechcel veriť. Myslel si na kráľovnú. Kráľovná zas na generála. Chlapec nevyzradil nič, len čušal, až prišiel kráľ z vojny domov. Keď kráľ z vojny prišiel domov, hneď išiel do záhrady obzrieť Zlatého človeka. Tam ho nenašiel. Hneď išiel ku generálovi a vraví mu: „Prečo si toho Zlatého človeka vypustil?“ On sa vyhováral, že po svojej povinnosti bol v meste, že ho on nepustil, ale kráľovná. Kráľovná vravela, že ona nezdravá ležala na posteli, že ho ona nevypustila. Kráľ neveril ani generálovi ani kráľovnej. Generálovi dal hneď hlavu zoťať a kráľovnú do žalára zatvoril. Keď to jej syn videl, že ju otec trápi, prišiel k nemu syn, už mal asi šestnásť rokov: „Najjasnejší tatík, netrápia matku, nie je tá vina, ja som vypustil toho Zlatého človeka!“ „Syn môj, keď si ho ty vypustil, tebe život neodoberiem, lebo si bol maličký, keď som do vojny išiel a keď si ho vypustil. Ale odo mňa musíš hneď ísť preč, kde ťa dve očí povedú! Vezmi si peňazí, koľko chceš so sebou, a koňa si vyber, akého chceš a jedného pucáka k sebe, ktorý sa ti ľúbi!“ Išiel on, vybral si jedného koňa a jedného husára, ktorý dvanásť rokov mal vyslúžené, toho si vzal za sluhu. S tým nabral si veľa peňazí a pobral sa na cestu. Išli oni, išli za dlhý čas, až prišli k jednému potoku, kde voda tiekla. Tam princ postál a husárovi vraví: „Donesú mi troška vody!“ „Oni sú mladší, nech zídu sám a nech sa napijú!“ Čo mal princ robiť, nebol preskúsený, zišiel z koňa a husárovi ho dal chytiť. S tým husár presadol na princovho koňa. Princ naspäť prišiel a hovorí husárovi, aby zišiel z jeho koňa. Vtedy husár vytiahol šabľu a povedal mu tak: „Jestli sa ty so mnou včuľ sedem ráz nesprisaháš pod holým nebom, že som ja tvoj pán a ty môj sluha, tak ti hneď hlavu zotnem!“ Čo má princ robiť, odprisahal, že bude husára za pána uznávať a že mu bude sluhom. Princ si potom sadol na husárovho koňa a išiel pozadu ako sluha. Išli oni, išli a prišli do jedného mesta, kde býval jeden kráľ. Keď cestovali, princ išiel pozadu a našiel jednu striebornú podkovu z koňa. Skočil dolu, podkovu vzal a schoval do vrecka. Husár ho zazrel: „Čo ti je tak zle sedieť na tom komisnom sedle?“ „Ver je mi zle na tomto komisnom sedle, tíska ma!“ S tým ďalej išli a zas našiel zlatú podkovu z koňa. Skočil dolu a vzal ju zas do vrecka. Zas ho zazrel starý husár, keď práve cez sedlo prekračoval: „Čo ti je tak zle sedieť na tom sedle?“ „Ver ma veľmi tíska!“ „No, neboj sa nič, nie je už ďaleko kráľovské mesto, tam si oddýchneme!“ Zas ďalej ako išli, našiel diamantovú podkovu z koňa. Husár ho zas zazrel, keď naspäť sadal na koňa a cez sedlo prekračoval. Zas mu hovorí: „Čo ti je už tak ťažko sedieť na tom sedle?“ „Ver mi je veľmi ťažko, veľmi ma tíska!“ „No, už len buď trpezlivý, však sme nie ďaleko od kráľovského mesta!“ Zas ďalej cestovali a zazrel zlaté slepačie pierko. Skočil dolu a vzal ho do vrecka, a husár ho zas zazrel, keď do sedla nohou prekračoval. Zas mu povedal husár, a to zdurne: „Čo sa toľko na tom sedle hniezdiš?“ On mu vraví: „Keď ma veľmi tíska!“ S tým prišli do mesta kráľovského a hneď vošli do jednej veľkej kaviarne. Kone dali do maštale, husár išiel ako pán hore do kaviarne. Hneď sa tam pýtal, čo je tam nového v tom meste kráľovskom. Tam mu povedali: „Tu je jeden bohatý kráľ, ktorý má dcéru na vydaj. Jedenásť princov je už tu a ešte čakajú dvanásteho. Tí sa budú za tri roky učiť v školách a potom, ktorý uhádne jej veci, ten bude jej muž.“ Včuľ on hneď povedal: „Ja som ten dvanásty princ!“ Tuto prišiel potom, keď si kone opatril, aj ten sluha, čo bol princ, do kaviarne a vnútri sa ho pýtajú, kto je on. On im to povedal, že je sluhom tomu princovi, čo prišiel do kaviarne hore. Istý kaviarnik nechcel veriť, žeby bol sluha sluhom a princ princom. „Nech nebanujú,“ povedal, „že by sa skôr svedčalo im princom byť a tomu sluhom!“ Ale on, sprisahaný, tajil sa, že ver on je sluha. S tým starý husár išiel sa kráľovi meldovať ako dvanásty princ. Kone zostali v maštali a sluha mal na ne starosť. On potom išiel do škôl, kde tí jedenásti. Tuto všetci princi mali kone a svojich sluhov a extra maštaľ každý. Obrok, svetlo im vydávali každodenne. Všetci si chodili po obrok aj po svetlo, len mladý princ po svetlo nechodil nikdy; kone predsa vždy mal krajšie ako tí druhí! Tí sa čudovali nad tým, že ten po svetlo nechodí, a kone má krajšie vyčistené ako oni. Jeden ho vystriehol cez kľúčovú dierku, čím si on svietieva. Zazrel mu striebornú podkovu na kline zavesenú, tá mu svietila — krajšie, ako čo by štyri sviečky mal zažaté! S tým ho išiel omeldovať kráľovi, že ten a ten sluha má striebornú podkovu z koňa a tou si svietieva. Kráľ ho dal k sebe zavolať a takto mu povedal: „Synku, počul som, že máš striebornú podkovu z koňa. Kde si ju vzal?“ „Pravda je, našiel som ju, keď som s pánom cestoval do tohto mesta.“ „Dobre! Keď ju máš, toho koňa mi došikovať musíš, z ktorého je tá podkova! Peňazí ti dám, koľko chceš na cestu, ale koňa došikovať mi musíš, lebo jestli mi ho nedošikuješ, dám ti hlavu zoťať bez všetkého práva!“ S tým princ odišiel od kráľa do svojej maštale. Pustil sa do plaču v maštali a rozhutoval si, kde on toho strieborného koňa vezme. S tým mu prišlo do rozumu, že jemu voľakedy Zlatý človek povedal to, že keď s ním zle bude, aby prišiel k slnka východu, že ho tam nájde a že mu bude na pomoci. Princ si obsedlal koňa, na ktorom sa on voľakedy vybral od otca, sadol si naňho a vybral sa na cestu. Išiel, išiel ďaleko. Trvali týždne, trvali mesiace, až prišiel on raz na jednu veľkú zelenú lúku, kde bol jeden juhás, ktorý veľmi veľa oviec mal. On postál pri juhásovi a pýta sa ho: „Čie sú to tak pekné ovce, tak veľa?“ S tým mu juhás odpovedal: „To sú Zlatého človekove.“ S tým sa veľmi potešil. Povedal juhásovi, aby mu ukázal, kde býva ten Zlatý človek. Juhás ho zaviedol na jeden vŕštek a odtiaľ mu ukázal zlatý kaštieľ, čo sa od zlata ligotal: „V tom kaštieli býva Zlatý človek.“ S tým vytiahol princ z vačku sto zlatých a juhásovi dal prepitné. A pohol sa na cestu ku kaštieľu. Kade kôň išiel, všade zlaté kvietky kvitli. Zlatý človek čakal ho pred kaštieľom, aj s bandou aj s troma dcérami, lebo vedel, že už ide. Keď ta prišiel, najstaršia dcéra mu hneď chytila koňa. Stredná a najmladšia ho skladali z koňa a zaviedli ho do svojej svetlice. Najstaršia zaviedla koňa do maštale a dala mu žrať. S tým sa všetci zišli dovnútra, pili, jedli a mulatovali. Prišiel večer, posteľ mu popravili, on si ľahol a spal. Aj tri dcéry tam spali. Tie zavčasu ráno vstali, poriadok si urobili a fruštik navarili. Keď fruštik bol hotový, vstal aj princ hore a začali fruštikovať. Banda im hrala, keď pili, jedli. Keď sa nafruštikovali, Zlatý človek sa ho pýta: „No, synku, čo je s tebou, v akej núdzi si?“ „Prosím ich, keď som s mojím pánom cestoval do toho a toho mesta, našiel som jednu striebornú podkovu. S tou som svietieval u toho a toho kráľa a kamaráti ma vyzradili pred kráľom. Kráľ mi to povedal, že ak mu toto koňa nedošikujem, z ktorého je strieborná podkova, že mi dá hlavu zoťať.“ Zlatý človek mu povedal: „Ukáž, synku, čo je to za podkovu!“ Z vrecka vytiahol podkovu, podal Zlatému človekovi do ruky. „Synku, veď je to z môjho koňa podkova. To som si ja stratil, keď som tade išiel. Neboj sa nič, synku, ja ti toho koňa došikujem. Hybaj s mojimi troma dcérami do záhradky, tie ti budú šiť jednu košeľu bielenú a budú ťa učiť jednu pesničku! Zakým sa ty tú naučíš, tie ti tú košeľu ušijú.“ Tak sa aj stalo. Pesničku sa naučil a košeľu ušili. A Zlatý človek koňa došikoval. Na tej košeli bolo vyšité zlatými literami, že kto je on a čo je on a s tým mu Zlatý človek koňa oddal a tak mu povedal: „Tu máš tohto koňa a jeden zlatý kolovrat. Keď domov prídeš, koňa oddaj kráľovi. Ráno, keď si kone opatríš v maštali, košeľu si obleč, čo ti moje dcéry ušili, na seba, hybaj sa k studni umývať na dvor, zlatý kolovrat si vezmi k studni so sebou! Keď sa budeš umývať, tú pesničku si spievaj, čo ťa moje dcéry naučili. Ako si ty budeš spievať, ten kolovrat sa tak bude vrtieť. To princezná zazrie a bude chcieť kúpiť od teba ten kolovrat.“ On tak urobil. Keď prišiel domov, kráľovi oddal koňa. Kráľ sa veľmi zaradoval peknému striebornému koňovi. Princa zavolal k sebe na večeru. Keď sa navečerali, takto mu hovorí: „Teším sa, že si mi došikoval takého pekného koňa. Čo si za to pýtaš peňazí, to ti dám.“ „Veľmi pekne sa poďakujem najjasnejšiemu kráľovi. Dosť, že som s nimi večeral, ja peňazí nežiadam, však ja mám viac ako oni!“ S tým sa mu princ poďakoval za večeru a odišiel do maštale. Naráno deň išiel sa k studni umývať. Košeľu si na seba obliekol a kolovrat vzal k studni. Ako si spieval, kolovrat sa tak vrtel. Princezkina guvernantka počula pekne spievať na dvore. Vyšla vonka zo svetlice a dívala sa k studni. Zazrela tam jedného mladého človeka spievať a kolovrat sa pri ňom vrtel. Povie princeznej: „Nech len idú skoro pozrieť! Tam je mladý človek, ktorý pekne spieva, a kolovrat sa pri ňom vrtí.“ Princezná vyšla zo svetlice a dívala sa k studni. Zazrela zlatý kolovrat. Ako sa spievalo, tak sa vrtel. Ten sa jej veľmi zaľúbil. Hneď poslala guvernantku opýtať sa, či nepredá ten zlatý kolovrat. On povedal, že áno. Tá prišla naspäť s odpoveďou princeznej, že ho predá. Princezná ju poslala naspäť, aby sa spýtala, za čo. Ale princ odpovedal: „Kto chce kolovrat kúpiť, ten nech sa so mnou jedná!“ Potom ho princezná dala k sebe zavolať hore. Vošiel k princeznej do svetlice, ona sa ho pýta, čo chce za ten kolovrat. „Ja som nie kupec; ak mi ukážu holé nohy po členky, tak im ho dám!“ Princezná sa naňho tuho díva a to mu hovorí: „Čo oni chcú zo mňa voľáku maškaru robiť, prečo by som ja holé nohy ukazovala? Nebude im lepšie, keď im dám veľa peňazí za kolovrat?“ „Ja peňazí mám viac ako oni. Keď sa im neľúbi, nemusia kúpiť!“ Princezná sa mu tuho na prsia dívala, kde on mal zlatými literami vyšité, kto je, čo je. On sa potom od nej odobral. Ale ho princezná vrátila. Rozkázala guvernantke, aby jej vyzula topánky, a potom ukázala holé nohy po členky. Keď mu ich ukázala, kolovrat zlatý jej oddal. Ona mu povedala: „No vidia, čo z toho majú? Nebolo by im lepšie, keby im bola dala hromadu peňazí?“ On jej to povedal, že aspoň sa mu vôľa vyplnila, že on peniaze nežiada, že peňazí má dosť. A s tým odišiel do svojej maštale. Potom zas po svetlo nechodil, zlatou podkovou svietil. Za dlhý čas to trvalo tak, ale ho spozorovali a mudrovali, prečo ten nechodí po svetlo. Zas išli ku kľúčovej dierke na maštali a dívali sa do maštale. Videli, že má zlatú podkovu na kline zavesenú. Tá svietila jasnejšie, akoby osem sviečok svietilo. Zas ho išli kráľovi omeldovať, že ten istý sluha má včuľ zlatú podkovu. Kráľ ho dal zavolať. „Synku, počul som, že máš zlatú podkovu!“ „Áno, pravda je, mám. Keď som s mojím pánom cestoval, vtedy som našiel.“ „No, vieš čo, synku, rád ťa mám, že si mi strieborného koňa došikoval, ale včuľ mi aj toho zlatého došikovať musíš, z ktorého je tá podkova zlatá! Lebo jestli mi ho nedošikuješ, hlavu ti dám zoťať! Peňazí ti dám, koľko chceš na cestu, ale mi koňa došikovať musíš!“ S tým mu on povedal: „Ja peňazí nežiadam, ja mám peňazí dosť.“ Odišiel do maštale zase len smutný, zase len plakal, že toho jedného koňa došikoval, ale toho druhého ako došikuje? S tým mu zas do rozumu prišiel ten Zlatý človek. Včuľ si sadol na toho strieborného koňa a prišiel zas na veľkú lúku a našiel tam kanása, čo, prepytujem, veľa ošípaných pásol. Keď k nemu prišiel, pýtal sa ho, čie sú to tie pekné tučné ošípané. Ten mu hovorí: „Nech mi ukážu, kde býva ten Zlatý človek.“ Ten ho zaviedol na jeden vŕštek a ukázal mu zlatý kaštieľ: „Tam býva ten Zlatý človek!“ Princ vytiahol sto zlatých z vačku a dal prepitné kanásovi. Potom sa pohol ku kaštieľu. Kade išiel, všade zlaté kvietky kvitli za jeho koňom. Zlatý človek ho zas čakal pred zlatým kaštieľom s bandou a s troma dcérami. Keď ta prišiel, najstaršia chytila koňa, stredná a najmladšia ho skladali z koňa a zaviedli do svetlice. A najstaršia zaviedla koňa do maštale a nakŕmila ho ako načim. Zišli sa všetci dohromady, zase jedli, pili, mulatovali a banda im hrala. Prišiel večer, posteľ mu porichtovali, ľahol si a spal do rána. Ráno, keď vstal hore, všetko bolo v poriadku, fruštik bol hotový. Sadli k fruštiku všetci, pili a jedli. Keď sa nafruštikovali, Zlatý človek sa ho zas pýta: „Synku, čo je s tebou? V akej núdzi si?“ Zas mu princ odpovedal, že vtedy a vtedy našiel zlatú podkovu z koňa, tou si svietieval, kamaráti ho vyzradili pred kráľom a kráľ mu povedal, že: „Ak mu nedošikujem toho koňa, z ktorého je tá zlatá podkova, dá mi hlavu zoťať!“ „Ukáž, synku, tú podkovu, čo je to za ňu!“ Princ ju vytiahol z vačku a podal. Zlatý človek vzal podkovu do ruky a povedal: „Synku, to je podkova z môjho koňa! Keď som tade cestoval, vtedy môj kôň stratil podkovu. Neboj sa nič, ja ti toho koňa došikujem! Hybaj s mojimi troma dcérami do zlatej záhradky, tie ti budú šiť jednu košeľu a budú ťa učiť jednu pesničku! Zakým sa ty tú pesničku naučíš, zavtedy ti tú košeľu ušijú a ja ti zavtedy koňa došikujem.“ Na tej košeli na prsiach bolo zas vyšité zlatými literami, kto je on a čo je on, ale zrozumiteľnejšie, ako vtedy bolo. Zlatého koňa mu došikoval Zlatý človek a pýta sa ho: „Už si sa naučil tú pesničku?“ On mu odpovedal: „Už som sa naučil.“ „No, tu máš toho zlatého koňa a tu máš jeden zlatý belčov.“ A v tom belčove bolo jedno zlaté dieťa. „Keď prídeš domov, koňa oddaj kráľovi a túto košeľu, čo ti moje dcéry ušili, obleč na seba ráno, keď kone opatríš a k studni sa pôjdeš umývať. Zlatý belčov si vezmi so sebou a tú pesničku si spievaj, čo ťa moje dcéry naučili. Keď to princezná zazrie, tá to od teba kúpi. Za inšie za nič ho nepredaj, len keď ti ukáže holé nohy po kolená!“ S tým sa Zlatému človekovi poďakoval a išiel naspäť ku kráľovi. Kráľovi koňa oddal a kráľ sa veľmi tešil zlatému koňovi. Kráľ ho zas zavolal k sebe na večeru. Keď sa navečerali, pýtal sa: „Čo žiadaš, že si mi už dva také pekné kone došikoval?“ „Nežiadam nič; dosť, že som s najjasnejším kráľom večeral.“ Potom išiel do maštale svojej naspäť. Ráno, keď si kone opatril, košeľu si obliekol a išiel k studni aj so zlatým belčovom. On sa tam umýval a tú pesničku si spieval, čo ho tie tri sestry naučili. Ako si on spieval, tak sa belčov kolísal a to dieťa tak nariekalo. Počula zase princeznina guvernantka, že na dvore zas voľakto pekným hlasom spieva. Vyšla von zo svetlice na gánok a dívala sa k studni. Zazrela tam mladého človeka, zlatý belčov vedľa neho so zlatým dieťaťom. Ako si on spieval, belčov sa tak kolísal a dieťa tak nariekalo. Išla ona k princeznej, hovorí jej takto: „Nech len idú von pozrieť! Tu jeden mladý človek pri studni má jeden zlatý belčov a v ňom zlaté dieťa. Ako si on spieva, tak sa belčov kolíše a dieťa tak narieka.“ Vyšla princezná vonka. Tá to zazrela a veľmi sa jej zaľúbilo. Hneď poslala guvernantku k studni, aby sa ho išla opýtať, či nepredá ten zlatý belčov s tým dieťaťom. On jej odpovedal, že predá. S tým išla guvernantka naspäť k princeznej. Princezná ho dala hore zavolať. Keď prišiel mladý princ do svetlice princezninej, princezka sa opýta, čo žiada za ten zlatý belčov. On jej to odpovedal: „Ja im jedným slovom poviem, až sa im bude ľúbiť, dobre, až nie, aj tak dobre. Ja im ten zlatý belčov dám, až mi nohy holé po kolená ukážu!“ Princezka sa zas tuho díva na jeho prsia a číta zlaté litery a rečami ho skusuje. Ona mu odpovedala: „Prečo by som ja svoje holé nohy ukazovala, čo oni chcú zo mňa voľáku komédiu robiť? Ja im dám peňazí, koľko chcú, ale nohy im ukazovať nebudem!“ S tým princ povedal: „Dobre, keď nechcú, nemusia, idem preč!“ Išiel on zo svetlice, ona ho naspäť vrátila, hovorí mu takto: „Nono, čo s nimi človek nemôže ani špásovať?“ S tým guvernantku zavolala naspäť, rozkázala si topánky zhodiť a ukázala mu holé nohy po kolená. S tým mu povedala: „Čo z toho majú? Aký choseň? Nebolo by im lepšie, keby im bola dala hromadu peňazí?“ On jej to odpovedal, že on má viac peňazí ako ona, tým že sa mu aspoň vôľa vyplnila. Odobral sa od nej a išiel do svojej maštale. Zas si kone opatroval, ako bolo načim. Po svetlo nikdy nechodieval a vždy mal krajšie kone ako tí druhí. Tí mu to závideli a zase špekulovali, čo ten môže mať. On vyložil diamantovú podkovu na klin a tou si svietieval. Tí druhí kamaráti zas ho vystrahovali a išli kráľovi meldovať, že ten istý sluha má diamantovú podkovu. Kráľ ho dal k sebe zavolať zas a povedal mu takto: „Počul som, synku, že ty máš diamantovú podkovu.“ On netajil nič. Povedal: „Áno, mám. Keď som ja s mojím pánom cestoval sem, vtedy som ju našiel.“ „Vieš čo, synku, došikoval si mi pekné dva kone, ale aj toho mi došikovať musíš, z ktorého je tá diamantová podkova! Peňazí ti dám, koľko chceš na cestu, ale mi ho došikovať musíš, lebo inak ti dám hlavu zoťať!“ Zas smutný odišiel od kráľa do svojej maštale. Rozmýšľal si, smutný, že kde on toho koňa vezme. Prišlo mu zas do rozumu, že jemu voľakedy povedal Zlatý človek, aby len išiel k slnka východu, že ho tam nájde, že mu bude na pomoci. S tým si on sadol na zlatého koňa a išiel ešte tuhšie ako na tom striebornom koňovi, až prišiel zas na jednu širokú lúku, kde jeden pastier veľa pekných kráv pásol. Pri ňom postál a pýtal sa ho: „Čie sú to také pekné kravy a tak veľa?“ Ten mu odpovedal: „To sú jedného Zlatého človekove.“ S tým mu povedal princ, aby mu išiel ukázať, kde ten Zlatý človek býva. Pastier sa zobral s ním na jeden vŕštek a ukázal mu Zlatého človekov kaštieľ. Princ sto zlatých vytiahol z vačku a dal pastierovi prepitné. Princ sa pohol ku kaštieľu. Kade stúpil s koňom, všade zlaté kvietky kvitli za ním. Zlatý človek ho čakal pred kaštieľom s bandou aj s troma dcérami. Najstaršia mu chytila koňa, stredná a najmladšia ho skladali a do svetlice zaviedli. Najstaršia koňa opatrila, ako bolo načim. Zišli sa dokopy, pili, jedli a mulatovali a banda im hrala. Prišiel večer, princ si ľahol a spal do rána. Ráno, keď hore vstal, fruštik bol hotový a všetko v poriadku. Zas len pili a jedli. „Synku, čo je s tebou, v akej núdzi si?“ On mu takto odpovedal: „Keď som ja s mojím pánom cestoval do toho a toho mesta, našiel som ja jednu diamantovú podkovu. Tou som si svietieval, kamaráti ma vystrahovali a kráľovi omeldovali, že mám diamantovú podkovu. Kráľ mi povedal, že jestli mu toho koňa nedošikujem, z ktorého je tá podkova, že mi dá hlavu zoťať.“ „Ukáž, synku, čo je to za podkovu?“ Vytiahol z vrecka podkovu a podal do ruky Zlatému človekovi. Zlatý človek hovorí: „Synku, však je to z môjho koňa podkova! Keď som ja tade cestoval, ja som si vtedy stratil. Neboj sa nič, ja ti toho koňa došikujem! Pôjdeš s mojimi troma dcérami do záhradky, tie ti budú šiť jednu košeľu a budú ťa učiť jednu pesničku. Zakým sa pesničku naučíš, zavtedy ti ony ušijú košeľu a ja ti zavtedy koňa došikujem.“ Košeľu mu ušili a pesničku sa naučil a koňa mu Zlatý človek došikoval. Pýta sa ho Zlatý človek: „Tu máš tohto diamantového koňa a tu máš jednu zlatú sliepku s dvanástimi kurenci a druhú so štyriadvadsiatimi. Tohto koňa oddaj kráľovi, aj sliepku s dvanástimi kurenci. Naráno, keď si kone opatríš, túto košeľu si vezmi na seba, sliepku so štyriadvadsiatimi kurenci vezmi k studni, keď sa pôjdeš umývať, a tú pesničku si spievaj, čo ťa moje dcéry naučili. Ako si ty budeš spievať, tak tie kurence budú štebotať, princezná to zazrie a tá ich od teba kúpi. Ale ich za inšie za nič nedaj, len keď ukáže po pás holé telo.“ S tým sa poďakoval Zlatému človekovi a prišiel naspäť ku kráľovi. Kráľovi koňa oddal, aj sliepku s dvanástimi kurenci. Kráľ ho zavolal k sebe na večeru. Keď bolo po večeri, hovorí mu takto: „Synku, veľmi sa teším, že si mi také pekné tri kone došikoval, aj s dvanástimi kurenci sliepku. Čo za to žiadaš peňazí, ti dám, koľko chceš!“ „Najjasnejší kráľu, ja nežiadam nič. Však ja peňazí mám viac ako oni, za to sa pekne poďakujem. Dosť, že som s najjasnejším kráľom večeral!“ S tým sa odobral a išiel do svojej maštale. Ráno, keď hore vstal, kone si opatril, košeľu na seba obliekol a išiel sa k studni umývať. Sliepku so štyriadvadsiatimi kurenci so sebou vzal. Ako si spieval, kurence tak štebotali. Princezkina guvernantka zas počula pekný hlas pri studni. Zavolala princezku vonka a povedala: „Pri studni jeden mladý človek pekne si spieva, sliepku so štyriadvadsiatimi kurenci má pri sebe, a ako spieva, tie tak štebocú.“ Princezke sa to veľmi zaľúbilo. Dala ho k sebe zavolať a pýta sa ho, čo žiada za tie kurence. On je to odpovedal: „Ja im jedným slovom poviem, až sa im bude ľúbiť, dobre, až nie, aj tak dobre. Až mi ukážu holé telo po pás, tak im ich dám.“ Princezka tuho sa díva na jeho košeľu. Zlaté litery číta a tam bolo zreteľne všetko vypísané, kto je on a čo je on a čo sa s ním stalo. Ale ho predsa v rečiach skusovala a šomrala naňho, prečo by ona holé telo ukazovala, či on chce z nej voľáku komédiu robiť? S tým sa princ zobral preč od nej. Ona mu z koša uchvatla jedno zlaté kura. „To nerobí nič,“ a išiel preč. Keď vyšiel do kuchyne, ona ho zavolala naspäť: „No, čo s nimi človek ani špásovať nemôže?“ Vošiel naspäť k princeznej, ona nevedela, či od pásu dolu alebo hore má svoje telo ukázať. S tým sa vyzliekla donaha. Chytila ho okolo hrdla a bozkala ho a povedala mu takto: „Duša moja, ty budeš môj a ja tvoja! Nás žiaden viac nerozlúči, len graca a motyka!“ Potom sa obliekla a zacengala k otcovi. Otec prišiel k nej a tak mu povedala: „Najjasnejší tatík, toto bude môj muž, a ja jeho manželka!“ Hneď povedala, čo sa s ním stalo, že nie je ten princ, čo je v školách, ale tento istý. Kráľ sa tomu tiež veľmi zaradoval, že ten, čo mu také pekné tri kone došikoval, je princ a nie sluha, a že mu dá dcéru za manželku. Vtedy dvanástich princov zo školy dal k sebe došikovať a povedal im kráľ jednu hádku: „Čo by taký bol hoden, ktorý človeka sprisahá a z veľkého stupňa na malý ho znesie?“ Istý husár, ktorý menovaný bol ako princ, povedal: „Nič inšie nie je hoden ten človek, len štyri mladé kone von vyviesť z maštale, ruky, nohy jeho poviazať na chvosty a roztrhnúť ho na štyri strany!“ Kráľ mu to odpovedal: „Čo si si vyvolil, to sa s tebou stane! Ty si s týmto princom tak urobil, tak tebe život odoberiem!“ Štyri kone dal vyviesť vonka, husárovi ruky, nohy dal poviazať s chvosty. Kone rozšibali a husára na štyri strany roztrhli. Na pamiatku toho v tom meste na každý uhol štvrť z neho dal pribiť. Včuľ hneď kráľ chcel, aby sa princ zosobášil s jeho dcérou. Princ mu ale to povedal, že on nebude sa sobášiť zavtedy, zakým ten istý nepríde na jeho veselie, čo mu bol na pomoci. S tým sa kráľ s princom vybral na cestu. Kráľ si sadol na zlatého koňa a princ na diamantového. Tuho oni išli k slnka východu. Zas prišli na jednu širokú veľkú lúku, kde jeden koniar veľmi veľa pekných koni pásol. Pri ňom postáli a pýtali sa ho: „Čie sú to také pekné kone?“ On im to odpovedal, že sú to jedného Zlatého človekove. Princ mu povedal, aby im išiel ukázať ten kaštieľ, kde býva ten Zlatý človek. On ich zaviedol na jeden vŕštek a ukázal im kaštieľ. S tým kráľ vytiahol sto zlatých z vačku a princ dvesto zlatých a koniarovi dali prepitné. S tým sa pohli na cestu ku kaštieľu. Kade išli, všade zlaté kvietky kvitli za nimi. Zlatý človek ich čakal pred kaštieľom s bandou aj s troma dcérami. Keď prišli ta, hneď najstaršia dcéra kráľovi chytila koňa a Zlatý človek ho skladal dolu. Princovi chytila koňa stredná dcéra a najmladšia ho skladala. Kone zaviedli do maštale a kráľa a princa do svetlice. Tam pili, jedli a mulatovali. A banda im hrala až do večera. Večer si ľahli, spali až do rána. Ráno, keď hore vstali, fruštik bol hotový. Sadli k fruštiku, pili, jedli a mulatovali. Keď sa nafruštikovali, Zlatý človek pýta sa princa: „Synku, no čo je s tebou?“ „Prišiel som po nich na moje veselie. Ja sa mám ženiť, tohto kráľovu princeznú za ženu vziať. Tak, že mi oni boli tak na pomoci, chcem, aby aj oni boli na mojom veselí aj s ich dcérami.“ Zlatý človek mu tak odpovedal: „Máš šťastie, synku, za to a za to som ti ja bol na takej pomoci, že si na zlé skutky ani nepomyslel, keď si bol u mňa s mojimi dcérami v svetlici a spal s nimi. Tak za to som ti bol na dobrej pomoci. Včuľ ja s tebou pôjdem, ale dcéry nemôžu ísť.“ S tým sa vybrali na cestu a prišli až ku kráľovi. Kráľ povedal princovi: „No, osobáš sa!“ Princ mu odpovedal, že on ešte sobášiť sa nemôže s ňou. Že aj on je kráľovský syn, on má ešte otca aj mater živých, on chce, aby boli aj tí na jeho veselí. S tým sa vybral kráľ aj s princom k princovmu otcovi. Keď prišli do toho mesta, kde princov otec býval, vošli dovnútra ku kráľovi. Kráľ sa veľmi čudoval, že bez všetkého chýru takí neznámi králi k nemu prišli. On ich privítal obidvoch a syna si nepoznal; až keď sa dali do vyprávky, rozpovedal princ, že je on jeho vlastný syn, že on prišiel volať otca na veselie, že si má brať za ženu dcéru prítomného kráľa. Otec sa veľmi zaradoval, chytil syna okolo hrdla a bozkal ho, že predsa z jeho syna nie je lump, ale že si berie princeznú za ženu a že bude predsa kráľ z neho. Matka princova bola nezdravá, tá s nimi nešla na to veselie. Zobrali sa všetci traja na cestu a s tým išli. Ako oni idú, idú, prišli na tú krížnu cestu, kde ten potok bol, kde ho husár sprisahal, že musí byť jeho sluhom. Tam povedal svokrovi a svojmu otcovi, aby len išli, že však ich on dohoní. Tí išli po ceste, kde mali ísť a on pravou cestou odrazil sa cez potok preč od nich a tak si pomyslel: ,Veľa som ja žiaľu a starosti podstúpil pre vás, ako som odišiel od otca, včuľ ma očakávajte a želejte nado mnou, kde som sa podel!‘ Králi prišli domov a on sa nenavrátil. Počul on o jednom kráľovi, ktorý mal dcéru. Tá dcéra bola na vydaj, tak on išiel probovať, ako ju on môže dostať. Išiel, išiel za dlhé časy, až prišiel do jedného mesta. Bol akurát na ten deň veľký sviatok. On bol bohabojný človek, išiel do kostola. Keď prišiel do toho kostola, videl tam jednu umrlčiu truhlu, v ktorej mŕtve telo ležalo. Plná truhla slín napľuvaná. On sa čudoval nad tým, čo to môže byť. Tam každý človek, ktorý do kostola vošiel, musel napľuvať. On už mŕtve telo bol prešiel, prišiel k nemu jeden človek a hovorí mu tak: „Prečo na to mŕtve telo nenapľuváš?“ „Keď pôjdem naspäť, napľujem dva razy.“ Keď išli von z kostola všetci ľudia na mŕtveho pľuvali, on zas nepľuval. Zas ho tam pristavili, aby napľuval, že má dva razy napľuvať. On sa ich teda pýtal, kto je ten mŕtvy a prečo naňho pľuvajú. Vtedy povedali tak, že to bol jeden bohatý mäsiar voľakedy, že bol veľa ľuďom dlžný do mesta, potom schudobnel a umrel, a včuľ tí dlžníci, čo peniaze pri ňom stratili, za pomstu naložili, aby všetci ľudia naňho pľuvali, zakým sa nenájde taký človek, ktorý zaňho všetku dlžobu vyplatí. Vtedy im on to povedal, že on zaplatí zaňho všetku dlžobu radšej, akoby mal naňho napľuvať, len aby si poznášali písma, komu je čo dlžný, a pri jeho prítomnosti ho musia pochovať. Keby jemu peniaze na pohreb nezvýšili, vtedy ho musia z poskladaných peňazí pochovať. Keď všetkých povyplácal, nezostalo mu ani na chleba, aj koňa musel predať, ostali mu len dva grajciare. Potom sa bral ďalej k tomu kráľovi, čo mal dcéru na vydaj. Ako on išiel, bol už aj hladný aj smädný a zašla ho noc v jednej hore. Hladný, smädný, unovaný ľahol si pod jeden dub spať. O polnoci prišiel k nemu jeden Veľký človek, ktorý mal veľký nôž v ruke, pol bieleho chleba pod pazuchou a kus slaniny. Princ spal horeznak. Človek ho kopol do nôh: „Ty, vstaň hore!“ Keď vstal hore, pozrel na Veľkého človeka. Pýta sa tento princa: „Veru som ja hladný.“ „No, tu máš slaninu a chlieb, jedz!“ Princ si zajedol aj chleba aj slaniny. Keď si zajedol, pýta sa ho ten istý človek, kde ide. Princ mu odpovedal, že ide k tomu a k tomu kráľovi, čo má dcéru na vydaj, ktorá je vychýrená po krajinách, že kto jej rozkaz vykoná, že toho bude žena. A kto sa na to chytí a nevykoná, tomu že dá hlavu zoťať. Ten Veľký človek mu povedal: „Vieš čo, synku, ty to sám nevykonáš, lež keď pôjdem aj ja s tebou, spolu vykonáme, až sa potom so všetkým napoly rozdelíme.“ Princ na to pristal. S tým sa zobrali a prišli k tomu kráľovi. Keď prišli k zámku, Veľký človek poslal princa dovnútra a on ostal vonku pri bráne stáť, aby sa išiel meldovať princezke, že on chce tie rozkazy vyplniť, a keď mu dá rozkaz, aby mu prišiel povedať, čo je to za rozkaz. Tak on išiel dovnútra a meldoval sa kráľovi. Kráľ mu povedal, keď ho zazrel: „Synku, šanujem ťa. Vidím, že si poriadny chlapák, škoda ti bude, keď sa chytáš na tieto veci!“ On sa ale nedal odhovoriť, že on to vykoná. Vtedy ho predviedol pred princezku. Tá mu dala jeden rozkaz. Ukázala mu jednu izbu a tak mu povedala: „Keď si sa ty na to chytil, že ma chceš mať za ženu, tak počuj: jestli v tejto izbe ráno o ôsmej hodine nebude päťdesiat okovov medených peňazí, päťadvadsať strieborných a pätnásť okovov zlatých peňazí, vtedy ti dám hlavu zoťať!“ Princ ostal smutný a rozmýšľal si, kde tak veľkú sumu tak nachytro môže vziať. S tým povedal: „Dobre! Ale mám tu jedného kamaráta, idem sa s ním trocha pozhovárať.“ „Dobre! Môžeš ta ísť, však mi už neujdeš!“ Vyšiel vonka a rozpovedal vec človekovi. Ten mu povedal: „Neboj sa nič, synku! Smele môžeš do rána spať, na ôsmu hodinu to bude všetko tam hotové. O ôsmej hodine hybaj jej meldovať, že je všetko v poriadku, ale s ňou nič nemaj, zakým ti ja nepoviem!“ Ráno, keď vstal, išiel pozrieť a všetko bolo tak hotové, ako malo byť. Išiel k princeznej a omeldoval jej, že je už všetko v poriadku. Princezná, keď to uvidela, chytila ho okolo hrdla a bozkávala ho, k sebe ho priťahovala všelijako, ale on sa od nej odťahoval preč. Keď videla princka, že nič s ňou nechce mať, odstrčila ho od seba preč a takto mu povedala: „Hop, ty pes, ešte si nie môj ani ja tvoja, ešte sú dva rozkazy nazad! Druhý rozkaz je to: vidíš tento môjho otcov zámok? Na tomto mieste pred mojimi oblokmi musí byť kaštieľ zo samého vosku a na kaštieli veľká, krásna záhrada, v tej záhrade jeden rybník, v tom rybníku zlaté ryby, v tej záhrade všelijaké stromy, každý s inším zrelým ovocím, na tých stromoch zlaté klietky a v tých klietkach zlaté vtáky, každý aby inak spieval a do môjho obloka hrozno aby viselo, keď ja ráno hore vstanem, aby som mohla z neho jesť. Až to na ôsmu hodinu ráno nebude hotové, tak ti dám hlavu zoťať!“ Princ išiel zas o radu k tomu Veľkému chlapovi. „Neboj sa, synku, nič,“ povedal mu ten, „smele spi do rána, ráno bude na ôsmu všetko hotové; hybaj, melduj princke, ale s ňou nemaj nič!“ Spal princ do rána. Ráno, keď vstal a pozrel sa, našiel všetko v poriadku. Išiel princke meldovať. Princka pozrela a videla, že je všetko tak, ako si žiadala. Chytila ho okolo hrdla, bozkávala ho a k sebe priťahovala, ale princ sa od nej odťahoval preč. Keď videla, že nič s ňou nechce mať, odstrčila ho od seba preč: „Hop, ty pes, ešte si nie môj ani ja tvoja, ešte je jeden rozkaz nazad! Tretí rozkaz bude toto,“ a ukázala mu zlatý prsteň na malom prste: „až tento prsteň nebude o ôsmej hodine ráno na tvojom prste, tak ti dám hlavu zoťať!“ Vtedy zas išiel o radu k tomu Veľkému človekovi. „Synku,“ povedal tento, „toto je ťažká vec! Tie dve sme vykonali, ale túto tretiu ako budeme môcť vykonať? Len hybaj dovnútra a spi do štyroch hodín! Až ho o štvrtej hodine ráno nebudeš mať pod hlavou, tak je koniec tvojmu životu!“ Princ vrátil sa naspäť do svojej izby a bol utrápený. Ľahol si, ale mu spať nedalo. Keď bola jedna hodina po polnoci, už pod hlavou pozeral, ale tam nič nenašiel. Zas si ľahol za malú chvíľu a spal a každú polhodinu pozeral pod hlavou. Akurát o pol štvrtej hodine pozrel — a tam ho našiel! Prsteň vzal, položil ho na prst a viac si neľahol, lebo sa bál, že prsteň mu skape. Ráno o ôsmej hodine išiel k princke ukázať prsteň. Princka, keď ho uvidela, chytila ho okolo hrdla, bozkala ho: „Už si včuľ môj a ja tvoja!“ Otca zavolala dovnútra a povedala mu, čo ten všetko vykonal. Kráľ mu povedal: „Čo si vybral, to si môžeš vziať, dcéra moja tvoja bude žena.“ Hneď koče prichystali a všetko brali na ne. Všetky peniaze, čo on tú prvú noc v izbe našiel, vzal sebou. Sadol si s ňou do hintova a išli spolu. Keď prišli pod tú horu, kde ho ten Veľký človek našiel spať, ten ho tam pristavil a povedal: „Budeme sa deliť, lebo si ty to sľúbil, že sa so všetkým napoly rozdelíme!“ „Áno, sľúbil som.“ Vtedy Veľký človek chytil princku za vlasy, hodil ju na zem, vytiahol meč a napoly ju preťal. Princovi povedal: „Jedna polovica je tvoja a jedna je moja!“ Princ nad tým banoval: „Prečo si ju radšej nevzal celú?“ Veľký človek odpovedal: „Dobre je takto, ako som spravil.“ Vtedy išiel k princke a z každej polovice vytiahol jedného veľkého hada. „Vidíš, synku, prečo som ti ja povedal, aby si s ňou nič nemal, zakým ti ja nepoviem! Tá bola čertmi obsantaná, lebo tá veľa nevinných ľudí dala zmárniť. Aj ten prsteň, čo som jej ho vzal z prsta a položil tebe pod hlavu, už mal čert a s ním utekal. Ja som ho chytil vo dverách, tri som mu položil na čelo kladivom a prsteň som mu vzal. Keby som sa o jednu chvíľu bol omeškal, koniec by bol býval tvojmu životu!“ Veľký človek princkino telo poumýval načisto, spolu zložil, dýchol na ňu, a bola stokrát krajšia ako dovtedy. Veľký človek sa pýtal: „Či vieš, kto som ja?“ „Ja som ten istý mäsiar, ktorého si vymenil v kostole, kde ľudia naň pľuvali. Ja som sa ti odslúžil za to. Včuľ je už čistá, včuľ už môžeš robiť s ňou, čo chceš. Už je tvoja.“ Veľký človek zatriasol sa, ostal z neho holub a odletel preč. Princ cestoval k svojmu svokrovi, kde ho aj jeho vlastný otec čakal. S ňou sa vyprával po ceste a povedal, že on už má ženu, ale žeby sa nebála nič, že však jej veľmi dobre bude pri ňom. Ona bude ako prvá guvernantka uňho. A svokra oklamú, že ju on oslobodil od živáňov. A tie peniaze, čo vezú, že tiež zobral od živáňov. S tým prišli k svokrovi a on sa veľmi tešil, aj otec jeho, že sa domov navrátil. Spytovali sa ho, kde chodil, čo chodil také dlhé časy. Tak im on povedal, čo a ako a preukázal sumu peňazí, že to od živáňov zobral. Hneď urobili svadbu, tú prvú princeznú si vzal za ženu a tú druhú, čo so sebou došikoval, za prvú guvernantku. Svadbu urobili a vo veľkej láske a svornosti spolu žili. O krátky čas prišlo mu jedno písmo, skade prišlo, skade nie, to on nevedel, len bolo písané v ňom, aby si dal urobiť jedny železné čižmy a jednu železnú palicu a aby išiel vždy, zakým sa mu čižmy všetky nezoderú, a palica dopoly. On to vykonal, čo bolo písané. Vybral sa na cestu a manželke to zanechal, aby dali nocľah bárskomu, kto k nim na nocľah príde, a do jeho postele aby ho uložili spať. S tým sa princ odobral a išiel na cestu. Išiel on, išiel, ale nevedel, kde má ísť, len ustavične išiel, zakým sa mu čižmy celé zodrali a palica dopoly a z nôh mu už krv išla. Až prišiel on do jedného kostola, kde boli dobrí duchovia zhromaždení v kostole. Keď ta prišiel, tak mu povedali: „Už si prišiel aj ty?“ „Už som prišiel,“ povedal. To bol ten cieľ, kde sa on mal ustaviť. Keď bolo po kostole, vtedy odpovedali tí duchovia, že už môže ísť naspäť domov. On im to odpovedal: „Ako už včuľ pôjdem, keď mám už aj nohy zodraté?“ Dobrí duchovia mu povedali tak: „Vykresli si z prachu jeden koč, sadni si na ten, ten ťa zanesie až domov!“ Koč si vykreslil na prachu, sadol si naň a hneď bol doma na gánku pred jeho zámkom! Keď prišiel ta, postavil sa ako jeden starý vandrovný, roztrhaný, zarastený a krvavé nohy mal a pýtal si nocľah. Nocľah mu dali a dostal aj dobrú večeru. Jeho manželka rozkázala slúžkam, aby mu dali do jej mužovej postele ležať. Slúžky odhovárali princeznú, že je krvavý, že tie drahé plachty škoda bude zakrvaviť. Princka im povedala: „To nerobí nič, čo mne môj muž zanechal, ja to chcem konať!“ Dali ho do tej postele a tam ležal. Tichosť ostala v noci veľká a princ do rána zomrel. V noci o dvanástej, keď on umrel, všetky zvony v kráľovskom meste začali samy zvoniť. Ľud sa vzbúril všade, čo to môže byť nového. Každý hovoril: „Musí v tomto meste jeden svätý človek byť a ten musel zomrieť!“ Prišiel im na rozum ten včerajší vandrovný, čo prišiel do mesta na nocľah. Či neumrel ten? Dívali sa cez kľúčovú dierku dovnútra, kde ležal. Videli naprostred izby mladého princa umretého ležať. Dva zlaté svietniky pri hlave mu horeli a dva strieborné pri nohách. Dvaja anjeli kľačali podľa neho, mali ruky zložené a modlili sa za hriech, že si dve ženy vzal. Vtedy poznali, že je to ten istý princ. S tým veľký zármutok ostal v kráľovskom zámku, princa s veľkou parádou pochovali a veľmi želeli nad ním, celý kráľovský dom a smútili všetci spolu, aj celé mesto, až dovčuľ majú zármutok, až neumreli. Michal Havran, 35-ročný, z Rybníka, bytom v Starom Tekove (Tekov), 22. septembra 1900. Polívka II, 292 — 307. Knoftovták, Nochtenvták — vták-noh, rozprávkový vták nadprirodzenej veľkosti a sily juhás (z maď.) — pastier oviec guvernantka (z franc.) — vychovávateľka, komorná kanás (z maď.) — pastier svíň čo s nimi nemôže ani špášovať > čo s nimi človek nemôže ani špásovať graca (z nem.) — druh motyky obsantaný — posadnutý, opantaný, omámený živáň — zbojník


source: fineweb

text: Invázne druhy Invázne druhy sú na území Slovenska nepôvodné druhy, ktoré boli na územie Slovenska dovezené za rôznym účelom zvyčajne z amerického kontinentu alebo z Ázie. Najčastejšie boli dovezené ako okrasné alebo medonosné rastliny, ktoré sa z parkov a výsadieb začali rýchlo šíriť do okolia a obsadzovať nové plochy. Invázne druhy majú vysoký reprodukčný potenciál. Dokážu sa rýchlo šíriť vegetatívnym spôsobom (napr. podzemkami) alebo vytvárajú každoročne veľké množstvo semien s vysokou klíčivosťou. Viaceré z týchto druhov v súčasnosti vytvárajú rozsiahle porasty na území Slovenska, najčastejšie popri vodných tokoch, cestách, železniciach, na opustených priestranstvách ale zasahujú aj do pôvodných rastlinných spoločenstiev (biotopov). V prípade ich masového rozšírenia významne menia charakter biotopov a ohrozujú pôvodné druhy rastlín a vytvárajú homogénne monocenózy. Niektoré sú známe ako alergény, iné vyvolávajú rôzne kožné poranenia. Odstraňovanie týchto druhov je tiež veľmi problematické, vyžaduje si systematické niekoľkoročné zásahy, aby sa dosiahli požadované výsledky. Problematika inváznych druhov rastlín je riešená aj v slovenskej legislatíve. Aktuality 3. medzinárodné sympózium: Invázie nepôvodných druhov v holarktickej oblasti. Mapovanie inváznych druhov Od roku 1996 realizuje Štátna ochrana prírody SR mapovanie inváznych druhov rastlín na Slovensku. V prvých rokoch bol dôraz kladený na najproblematickejšie druhy, napr. krídlatky, zlatobyle, netýkavky, bolševník, ale postupne sa začali mapovať aj ostatné invázne druhy. Zo získaných údajov sa v súčasnosti spracovávajú mapy rozšírenia jednotlivých druhov, ktoré budú prístupné aj na tejto internetovej stránke. Na mapovanie inváznych druhov slúži Evidenčný list mapovania inváznych druhov rastlín. V elektronickej forme je možné ho stiahnuť tu [doc]. Do mapovania inváznych druhov sa môže zapojiť každý a vyplnený formulár zaslať na Štátnu ochranu prírody SR. Zároveň je možné údaje z mapovania vypĺňať aj do Informačného systému taxónov a biotopov (ISTB), t.j. databázy Štátnej ochrany prírody SR. Bližšie informácie o spôsobe zapisovania údajov a vlastnej databáze nájdete tu (ISTB). Národná stratégia pre invázne nepôvodné druhy Štátna ochrana prírody SR pripravuje Národnú stratégiu pre invázne nepôvodné druhy. Návrh národnej stratégie je možné nahliadnuť na tejto stránke v časti Návrhy. Zaujímavosti – recepty z krídlatky (Fallopia sp.) V letáku reštaurácie Vieux Sinzig (adresa: Kölner Straße 6, 534 89 Sinzig, www.vieux-sinzig.com) sú prezentované recepty z krídlatiek (Fallopia japonica, Fallopia sachalinensis, Fallopia x bohemica) od Jean-Marie Dumaine. Originál letáku v angličtine nájdete tu [pdf] a tiež ponúkame jeho preklad do slovenčiny. Projekt NOBANIS - severoeurópska a baltická sieť pre invázne nepôvodné druhy Uvedený projekt je zameraný na riešenie problematiky inváznych druhov na európskej úrovni a úrovni severského regiónu. V rámci projektu sa udržiava funkčný portál NOBANIS-u, kde je dostupná databáza údajov o inváznych nepôvodných druhoch. Bližšie informácie je možné získať tu [doc].


text: Sigmund Freud (* 6. máj 1856, Freiberg in Mähren – † 23. september 1939, Londýn) bol rakúsky lekár, psychológ a psychiater, univerzitný profesor neuropatológie vo Viedni (1902 – 1926), zakladateľ psychoanalýzy. Bol 3. najcitovanejším psychológom 20. storočia. Životopis Psychoanalytik, neurológ, psychiater. Formoval a ovplyvnil debaty v lekárskej, sociálnej, religionistickej, psychologickej, politickej a vedeckej oblasti tak, ako žiaden iný lekár. Bol uctievaný a zaznávaný a sotva by sa našla osobnosť, ktorá by bola predmetom ostrejších sporov ako bol a je práve on. Freud navštevoval univerzitu vo Viedni, kde bol považovaný za výborného a ambiciózneho študenta. Až neskôr sa rozhodol pre medicínu, pretože jeho prianím bolo stať sa politikom. Už počas asistentskej práce vo Viedenskom psychologickom inštitúte začal so skúmaním činnosti nervového systému, ktorý mu neskôr priniesol postup v kariére – išlo o štúdium nervových ochorení a ich liečbu. Dokázal, že v nás drieme nebezpečná sila, potláčaná slušnou výchovou a zákonmi civilizácie. Vybíja sa v zločinoch a zvrhlostiach, duševných chorobách alebo v ťaživých snoch. Upozornil na seba tým, že odhalil sexuálne tajomstvá, pretože podľa jeho teórie Oidipovského komplexu je ľudské správanie rozhodujúcou mierou ovplyvnené sexuálnymi silami. Ako hlavný pohon určil „Libido“ (chuť, túžba, žiadostivosť, pohlavný pud), ktorá je protikladom k „Smrteľnému pudu“. Hlavné myšlienky Freud vypracoval dva topické modely subjektu, t. j. modely komponentov psychického aparátu. Prvý model obsahuje pojem nevedomia, predvedomia a vedomia. Druhý topický model obsahuje pojem Es (ono), pojem Ich (ja) a pojem Über-Ich (nad ja). Freud berie svet a človeka v ich prírodnej danosti, k čomu patrí aj to, čo o nich vypovedajú vedy o anorganickom a organickom. Vyložiť psychoanalyticky danosť „reálny človek“ pre Freuda znamená vidieť ju z hľadiska onej energie, ktorú označuje ako „pud“ (Trieb). To si vyžaduje, aby sa súbor ľudských kreácií v najširšom zmysle slova redukoval na ich pudové podnety, hybné sily, a to na tie, ktoré ich vyvolávajú, ako aj tie, ktoré ich brzdia. Pudová skutočnosť sa rozvíja v telesných i duševných účinkoch a výrazoch, ktoré častejšie zahaľujú ako odhaľujú, čím sú podmienené mnohé okľuky psychoanalytickej metódy. Objavom nevedomia Freud zásadným spôsobom revolucionalizoval predstavu, ktorú mala filozofia a klasická psychológia o psychickom dianí. Nevedomie je infantilno ("dass Unbewusste ist das Infantile", Freud). Veľký význam tohoto objavu, ktorý nie je nejakým postulátom, ale ide o výsledok systematických pozorovaní, je pochopiteľný až vtedy, keď si pripomenieme, že dovtedy bolo "vedomé" a "psychické" považované za identické, vedomie sa považovalo za podstatný regulačný systém, ktorý je v detstve rozvinutý len neúplne, v priebehu rokov vyzrieva a je základom každého psychického prežívania. Popri tejto formálnej organizácii existuje citový život, ktorý má svoje vlastné zákonitosti a je ovládaný princípmi potrieb a vášní. Pri Freudovom poznatku došlo k významnému obratu v bežných myšlienkových kategóriách. Freud ukázal, že nevedomie je základom všetkého duševného prežívania. Toto zásadné spochybnenie vlády rozumu a vedomia a existencia nevedomia znamená pre ľudí zneistenie, že totiž človek nie je pánom vo svojom vlastnom dome, že jeho city a fantázie sa nedajú ovládať silou rozumu. S nevedomím ako celkom obsahov, ktoré nie sú prítomné v aktuálnom poli vedomia, Freud úzko spája jeho dynamiku. Hoci aj iní autori pred ním hovorili, aj keď menej systematicky, o nevedomých psychických fenoménoch, chápané boli vždy iba ako statické. Naproti tomu u Freuda je nevedomie zrozumiteľné až pomocou konfliktu rozporných duševných síl. Takéto chápanie vedie k postulovaniu inštancií a fenoménov, akými je vedomie a nevedomie, aktivita a pasivita, pud a obrana, obsadenie a protiobsadenie, primárny a sekundárny proces a nakoniec nachádzajú svoj špeciálny význam v teórii pudov. Táto zostáva u Freuda vždy dualistická. V prvom učení o pudoch postuluje dualizmus sexuálnych pudov a ego - pudov resp. sebazáchovných pudov. Neskôr, v práci "za hranicami princípu slasti" (1920) stavia v tejto druhej teórii pudov proti sebe pud života a pud smrti. Až pri prístupe k nevedomiu ako k určitému dynamickému dianiu sa dostáva do centra pozornosti vývoj dieťaťa. Psychoanalýza nepovedala o dospelých nič, čo by nakoniec nebolo výpoveďou o detstve. Freud v celom svojom diele pripisuje hlavnú úlohu v psychickom konflikte sexuálnemu pudu. Na začiatku života existujú podľa jeho predstáv parciálne pudy (napr. orálny a análny parciálny pud). Zo začiatku fungujú od seba nezávisle a neskôr majú tendenciu zjednotiť sa pod vedením genitálnej organizácie. V zmysle tejto základnej koncepcie rozpracováva Freud v rokoch 1913-1923 včasný detský vývoj ako na seba naväzujúci sled foriem organizácie libida pod vedením príslušných erogénnych zón (orálnej, análnej, genitálnej), ktoré sa súčasne vyznačujú prevládaním určitého objektného vzťahu. Tieto zóny charakterizujú vždy určité organizačné formy psychického života. Niektoré Freudove myšlienky sú ťažko akceptovateľné jeho kultúre a dobe. Iné sú nie ľahko testovateľné. Niektoré môžu byť záležitosťou jeho vlastnej osobnosti a skúseností. Freud bol vynikajúci pozorovateľ ľudí a mnohé z jeho tvrdení, ktoré vyslovil, majú relevantný dosah dodnes. Hoci mnohé z Freudových teórií sa v súčasnosti spochybňujú, Sigmund Freud zostáva jednou z najvplyvnejších osobností psychiatrie 20. storočia. Sigmund Freud ako úspešný autor Sigmundovi Freudovi vyšlo aj niekoľko kníh zaoberajúcich sa hlavne psychoanalýzou, ľudskou sexualitou a hypnózou. V slovenčine bolo vydaných niekoľko jeho diel. Referencie Iné projekty Zdroj Rakúski psychoanalytici Rakúski psychológovia Rakúski religionisti Psychológovia židovského pôvodu Rakúske osobnosti židovského pôvodu Osobnosti na českých poštových známkach Osobnosti na rakúskych poštových známkach Úmrtia eutanáziou Osobnosti na rakúskych bankovkách


text: Beda Venerabilis alebo Beda Ctihodný (* 672/673, Northumbria, Anglicko – † 27. máj 735, Jarow) bol všestranný anglický učenec (polyhistor), ktorý sa zapísal do dejín ako jedno z ohniviek zachovávajúcich v drsnej dobe konca 7. storočia a začiatku 8. storočia svetlo učenia patristiky. Orientoval sa v prvom rade na výchovu a vzdelávanie svojho ľudu. Iné projekty Externé odkazy Narodenia v 7. storočí Úmrtia 27. mája Úmrtia v 735 Anglickí filozofi Anglickí historici Britskí katolícki svätci Cirkevní otcovia Učitelia cirkvi


text: Nemexia - internetová online vesmírna stratégia. Predstavte si StarCraft vo svojom prehliadači. Tak presne to je Nemexia. Každý hráč začína s jednou planétou a malým množstvom surovín. Potom je už len na tebe, ako rozvinieš svoje ekonomické a vojenské impérium. Držbou viacerých planét sa stávaš silnejším a získavaš ďalšie výhody oproti svojim nepriateľom. V hre Nemexia si môžeš vybrať z troch národov - Konfederácia, Terteths a Nox. Každý z nich má špecifické armádne jednotky, dobre vycvičené a výborne vybavené vesmírne lode. Môžeš stavať rôzne ekonomické a vojenské budovy, rovnako ako rôzne vesmírne a obranné lode alebo tiež kolonizovať planéty. Pripoj sa do veľkej únie a vyhraj ako tím - to je hlavný cieľ tejto hry. V hre Nemexia budete čeliť ďalším tisícom hráčov z celého sveta.


text: Svätý Anselm z Canterbury (v slovenčine známy aj ako Anzelm; * 1033, Aosta – † 1109, Canterbury) bol najvýznamnejší filozof a teológ 11. storočia (obdobia ranej scholastiky), študoval vo Francúzsku, bol opátom benediktínskeho kláštora, neskôr canterburský arcibiskup. Anselm prišiel s novou myšlienkou, že človek je svojím rozumom (lat. ratio) verným obrazom Boha a dialektika má účasť na Božích myšlienkach. V spore o univerzálie stál na strane stredovekého realizmu. Podobne ako Augustín z Hippa tvrdil, že viera má predchádzať poznanie; Credo, ut intelligam (verím, aby som porozumel); vieru však možno racionálne zdôvodniť. Kresťanské dogmy sú síce nevyvrátiteľnou pravdou, ale treba ich racionálne zdôvodňovať, aby sa veriaci človek upevnil vo svojej viere. Anselm obhajoval ontologický dôkaz Božej existencie. Život Anselm sa narodil v roku 1033 vo vznešenej rodine v meste Aosta (Piemont) v severotalianskom Burgundskom kráľovstve. Jeho rodina vlastnila významný majetok. Matka Ermenberga sa starala o Anselmovu náboženskú výchovu, jeho otec bol však správaním veľmi hrubý a násilný Lombard. Anselm túžil už ako pätnásťročný vstúpiť do kláštora, ale ostrý nesúhlas otca mu v tom zabránil. Sklamaný mladý Anselm napokon vzdal aj štúdium a istý čas viedol jednoduchý a slobodný život. V tomto neľahkom období mu zomiera matka, pričom otcova hrubosť sa stala neznesiteľnou. V roku 1059 tak Anselm opúšťa rodný domov a vydáva sa na cestu na sever cez Alpy. V tom čase Európa prekonala masívny kultúrny úpadok desiateho storočia a jej centrum, Franská ríša, muselo čeliť početným cudzím vpádom severských Vikingov, ktorých kresťanská civilizácia prezývala Normanmi. Zvláštnym paradoxom sa však stal fenomén, spočívajúci v tom, že Normanmi dobyté pobrežné oblasti Franskej ríše sa pozoruhodne rýchlo scivilizovali a prijali európsku kultúru i kresťanstvo. Preto keď Anselm prichádza do francúzskej pobrežnej Normandie, vstupuje tu ako dvadsaťšesťročný do benediktínskeho kláštora v meste Bec. A práve toto mesto neskôr Anselm svojim pôsobením v Európe preslávil. Stredné roky svojho života Anselm strávil vo viacerých francúzskych kláštoroch, pričom v roku 1078 bol zvolený za opáta opátstva Bec. Počas pokojných rokov v Bec v Normandii Anselm napísal svoje prvé filozofické diela (Monologion, Proslogion, Slobodná vôľa, Pád diabla). Jeho vplyv a uznanie sa potom šírili veľmi rýchlo, až sa stal jedným z otcov scholastiky. Ba napokon v roku 1093 sa stáva arcibiskupom v Canterbury. Z tejto pozície je o ňom známe, že bol proti križiackym výpravám. Dostal sa dokonca do vážnych sporov s niekoľkými, po sebe idúcimi panovníkmi v otázkach nezávislosti anglickej cirkvi na kráľovi a postavenia pápeža v Anglicku. Výsledkom bolo, že väčšiu časť svojho arcibiskupského pôsobenia strávil nedobrovoľne v kontinentálnej Európe. Anselm zomrel 21. apríla 1109. V roku 1494 bol pápežom Alexandrom VI. vyhlásený za svätého. Diela Anselm sa prostredníctvom svojich diel stal prvým veľkým teológom stredovekého Západu a oprávnene je prezývaný jedným z otcov scholastiky, ak nie priamo jej zakladateľom. Písal mnoho listov rôznym mníchom, no ústrednými dielami sú: Monologion, Proslogion, Slobodná vôľa, Pád diabla, Dialogus de grammatico, De veritate (malé práce logického charakteru), Cur Deus homo (traktát o vtelení a vykúpení), Contra insipientie (Proti hlupákovi). Filozofia Vzťah viery a rozumu Anselm nesformuloval nový pohľad na vzťah viery a rozumu, bol skôr pokračovateľom Augustína. Jeho mienka sa však čoskoro stala smerodajnou pre celú stredovekú filozofiu. Anselm tvrdí, že žiadna z ľudských schopností, viera ani rozum, nie sú samy osebe dostačujúce. Viera a rozum sa navzájom potrebujú. Rozum sám osebe nevie preniknúť k podstate, musí byť zakorenený vo viere. Viera sa však tiež musí spojiť s rozumom – viera musí byť rozumovú výstavbu. Napokon Anselm prehlasuje, že nepoznávam preto, aby som uveril, ale naopak – verím, aby som porozumel (credo, ut intelligam). Viera tak uňho získava primát, ktorý kresťanovi ukazuje, že najprv má veriť v Božie pravdy a až následne ich má túžiť rozumom pochopiť. Anselm chce pochopiť to, v čo sa prv verilo. Preto možno hovoriť o metóde „viery, hľadajúcej porozumenie“ (fides quarens intellectum). V jej dôsledku Anselm prichádza k tomu, že bez viery niet žiadneho správneho poznania. Ale treba znovu pripomenúť, že Anselm neskĺza k fideizmu. Viera nesmie zostať bez rozumu, nesmie byť slepá, ale treba ju rozumom vysvetľovať. Myšlienkou, že viera sa dá, ba dokonca má rozumom vysvetľovať, sa Anselm postavil medzi veľkých teológov scholastiky. Otvárajú sa mu tak brány k tomu, aby rozumom argumentoval v prospech existencie Boha, čo sa stáva jeho ďalšou veľkou filozofickou témou. Argumenty v prospech existencie Boha Aposteriórne argumenty Aposteriórnymi argumentmi sa Anselm zaoberal v diele Monologion. Ich myšlienková výstavba svedčí o tom, že v spore o univerzálie bol Anselm na strane pojmového realizmu, pričom zavrhoval nominalizmus. Uvádza tri aposteriórne argumenty v prospech Božej existencie: 1. Anselm si všíma, že všetky dobrá sú mimoriadne relatívne a aby mali formálny zmysel, musia byť participáciou na akomsi dobre, ktoré by bolo absolútne – je dobré v najvyššom stupni intenzity a plnosti. O participácii svedčí aj existencia odstupňovaného bytia vo svete. Tak Anselm prichádza k najvyššiemu dobru, ktorým je Boh. 2. Všetky jestvujúce veci existujú skrze niečo. Môžu povstať len skrze niečo a byť niečím iným zapríčinené. Nemohli zapríčiniť samých seba, lebo pred zapríčinením ešte neexistovali. A keďže niečo je (jestvuje), musí jestvovať taká vec, ktorá je jediná sama od seba a ktorá je príčinou jestvovania všetkého – Boh. 3. Tu Anselm vychádza z postrehu, že bytie je, čo sa týka dokonalosti, odstupňované. Keď vystúpime po stupňoch dokonalosti, dostaneme sa na rovinu najdokonalejšieho bytia, nad ktoré nejestvuje nič dokonalejšie, a týmto bytím je Boh. Apriórny argument – Ontologický dôkaz Božej existencie Nemožno povedať, že by bol Anselm so svojimi aposteriórnymi argumentmi spokojný. Preto sa rozhodol napísať dielo Proslogion ako rozhovor duše s Bohom, v ktorom chce podať presvedčivý dôkaz existencie Boha. Práve apriórny argument, ktorý tu zastáva, Anselma do značnej miery zviditeľnil, pričom sa tento dôkaz stal predmetom mnohých ďalších špekulácií – predmetom ostrého neprijatia (Tomáš Akvinský, Kant) i vrúcneho pochopenia (Bonaventura a Leibniz). A bol to práve Immanuel Kant, ktorý nazval tento dôkaz ontologickým. Dôkaz je však známy aj pod menom Ratio Anzelmi. Anselmov ontologický dôkaz je intelektuálnym nazretím Božej existencie. V rozhovore Proslogionu duša nazýva Boha „niečím, nad ktoré sa nedá pomyslieť nič vyššie“. Anselm si tu pozorne všíma, že ak by bytie nejestvovalo len v intelekte (v mysli) ako pojem, ale malo by aj reálnu existenciu v reálnom poriadku, bolo by toto bytie dokonalejšie než bytie, ktoré jestvuje len ako pojem v mysli. Boh je však niečo, čo je na najvyššom stupni dokonalosti. Ak však mám v mysli predstavu o najdokonalejšom bytí, toto bytie musí aj reálne existovať, lebo bez existencie by už nebolo najdokonalejšie, čím by sa stala naša predstava zásadne protirečivá. Táto protirečivosť by spočívala v tom, že si dokážeme v mysli predstaviť Boha, ktorý by aj reálne jestvoval, čím by bol najdokonalejší, ale tým by sa stala naša predstava väčšou než je Boh, ktorého sme si na začiatku definovali ako „niečo, nad čo sa nedá pomyslieť nič vyššie“, keďže je na najvyššom stupni dokonalosti. A to je protirečivé. Boh teda musí reálne jestvovať. Kritici tohto apriórneho argumentu pripomínajú, že ide o príliš rýchly prechod z roviny logiky do roviny ontológie. Veľkým dobovým odporcom Anselma bol mních Gaunilo, ktorý vraví, že si tak môže človek vymyslieť pojem ostrova zo zlata, ale to ešte neznamená, že keď je takýto pojem v mysli, musí existovať aj v skutočnosti. Anselm reagoval tak, že vytýčil potrebu rozlíšiť konečné a nekonečné bytia – čo platí o stvorení, nemusí platiť o Bohu. Ontologický dôkaz Božej existencie z pera Anselma ukazuje, ako veľmi presvedčeným realistom Anselm bol. Zastáva názor, že všeobecné pojmy (univerzálie) jestvujú aj mimo reálnych vecí, ba sú dokonca prvotné pred rozumom. Práve vo svetle jeho stanoviska k sporu o univerzálie možno pochopiť Anselmov apriórny argument v prospech Božej existencie. Tento argument je v Anselmovom učení niečím novým a neobyčajným, pretože ide o dôkaz Boha z čistého myslenia, bez odvolávania sa na autority či tzv. zjavenie. Stanovisko v spore o univerzálie Anselmovo stanovisko v spore o univerzálie sme v ontologickom dôkaze už naznačili. Anselm bol pojmovým realistom, ktorý tvrdí, že všeobecné pojmy existujú mimo reálnych vecí, pričom platí, že sú prvotné – jestvujú ešte pred rozumom. Práve singulárne bytia (jednotliviny) sú druhotného pôvodu. Do biblického príbehu o Adamovi sa to následne premietlo tak, že Adam podľa Anselma v sebe obsiahol všeobecnú podstatu rodu, a tak sa jeho hriech mohol stať dedičným. Pojmový realizmus sa tak stáva dobrým tlmočníkom pre vysvetlenie dedičného hriechu ako takého. Pojmovým realizmom však Anselm vysvetlil aj všeobecnú platnosť vykúpenia ľudstva Kristom. V duchu realizmu hovorí, že cirkev je jednotou veriacich, ktorej hlavou bol a bude Kristus, preto je samospasiteľná. Anselm svojho súčasníka Roscellina, ktorý zastával v spore o univerzálie stanovisko radikálneho nominalizmu, rozhorčene kritizoval a žiadal jeho vyobcovanie. Knižné zdroje článku DRAGÚŇ, DŘÍZA: Dejiny filozofie I. Nitra : UKF v Nitre, 1998. ISBN 80-8050-178-5 JURINA, J.: Stručný prehľad dejín kresťanskej filozofie. Stredovek. Bratislava : Dobrá kniha, 2002. ISBN 80-7141-375-5 Kol. autorov: Dejiny filozofie. Bratislava : SPN, 1993. ISBN 80-08-00306-5 Kol. autorov: Filosofický slovník. Olomouc : Nakladatelství Olomouc s. r. o., 2002. ISBN 80-7182-064-4 STÖRIG, H. J.: Malé dějiny filosofie. Kostelní Výdří : Karmelitánské nakladatelství, 2001. ISBN 80-7192-500-4 Ostatné zdroje Narodenia v 1033 Úmrtia v 1109 Anglickí filozofi Stredovekí filozofi Filozofi 11. storočia Scholastickí filozofi Učitelia cirkvi Britskí katolícki svätci Kanonizovaní Alexandrom VI.


text: Stilpón z Megary bol starogrécky filozof, predstaviteľ megarskej školy. Podľa Stilpóna je konečným zmyslom ľudského života vedenie a na ňom sa zakladajúca praktická súdnosť, umožňujúca človeku vnútornú slobodu a uspokojenie v podobe apatie. Externé odkazy Grécki filozofi z klasického obdobia Filozofi starovekého Grécka Megarská škola