text: Rabi Moše ben Maimon (, ) (* 30. marec 1135, Córdoba, Španielsko – † 12. december 1204, Káhira, Egypt), všeobecne známy pod gréckym menom Maimonides, bol významný židovský filozof, lekár a právnický učenec, jeden z najväčších vykladačov Tóry v stredoveku. Maimonides bol známy tiež ako Moše Maimonides, rabbi Moše ben Maimon alebo pod akronymom Rambam (רמב"ם, z hebrejského רבי משה בן מימון). Jeho plné meno v arabčine znie أبو عمران موسى بن عبيد الله ميمون القرطبي, Abū ʿImrān Mūsā bin ʿUbaidallāh Maimūn al-Qurṭubī, skrátené ako موسى ابن ميمون, Mūsā ibn Maymūn. Narodil sa v Córdobe, duchovnom a kultúrnom centre islamu, pod vládou berberskej dynastie Almorávidovcov. Pôsobil ako rabín, lekár a filozof v Španielsku, Maroku a Egypte. Spolu so svojim súčasníkom, moslimským vzdelancom Ibn Rušdom (Averroom), sa zaoberal a rozvíjal aristotelovskú filozofickú tradíciu. Obaja učenci svojim výkladom Aristotela zásadne ovplyvnili západnú Európu, kde bola aristotelovská filozofia po storočia takmer neznáma. Medzi kresťanských učencov oboznámených s Maimonidom patrili Albert Veľký a Tomáš Akvinský. Maimonides považoval za jeden zo svojich kľúčových postulátov fakt, že pravdy, ku ktorým dospeje ľudský intelekt, nemôžu odporovať pravdám, ktoré odhalil Boh. Pridržiava sa dôsledne apofatickej teológie, podľa ktorej iba negatívne tvrdenia môžu poslúžiť na pravdivé popísanie Boha. Vhodné je preto tvrdiť „Boh nie je mnohoraký“ a nie „Boh je Jeden“. Hoci jeho dielo týkajúce sa židovského práva a etiky sa stretlo počas jeho života s opozíciou, po smrti bol uznaný za jedného z najpoprednejších právnych odborníkov a filozofov v židovských dejinách. Jeho početné diela sú považované za základný kameň židovského vzdelania a jeho štrnásťzväzková Mišne Tóra si udržiava kanonickú autoritu pokiaľ ide o talmudické právo. Zomrel v Egypte 12. decembra (20. tevetu podľa židovského kalendára) roku 1204. Životopis Narodil sa na sklonku toho, čo niektorí historici nazývajú zlatý vek židovskej kultúry na Iberskom polostrove, v období rozkvetu židovskej komunity v Španielsku, ktoré nasledovalo po dobytí polostrova moslimami. Už v ranom veku sa začal zaujímať o prírodné vedy a filozofiu. Popri dielach moslimských učencov čítal aj diela gréckych filozofov v ich arabskom preklade. Maimonides sa nikdy hlbšie nezaoberal mystikou. O básnickom umení mal negatívnu mienku, tvrdiac, že keďže sa poézia zakladá na invencii, je nepravdivá, pritom pochádzal zo zeme s dlhou a bohatou tradíciou básnictva v hebrejčine i arabčine. Väčšinu svojho života strávil bez trvalého domova. Mnohé z jeho diel boli napísané na cestách alebo na miestach krátkodobého pobytu. Maimonides študoval Tóru u svojho otca Maimona, ktorý sám študoval u rabiho Jozefa ibn Migaša, žiaka Isaaca Alfasiho. Po dobytí Córdoby v roku 1148 Almohádi prinútili Židov na svojom území vybrať si medzi konverziou k islamu, smrťou a odchodom z ich dŕžav. Maimonidova rodina si vybrala, tak ako väčšina Židov, odchod. Počas nasledujúcich rokov sa pohybovala po južnom Španielsku a vyhýbala sa postupujúcim Almohádom. Na nejakú dobu sa usadila vo Fèse v Maroku, kde Maimonides študoval na univerzite v Al-Karaouine. V tejto dobe, v rokoch 1166 – 1168 napísal svoj slávny komentár k Mišne. Po prechodnom pobyte v Maroku sa jeho rodina na krátky čas usadila v Svätej zemi a nakoniec našla domov vo Fostate v Egypte okolo roku 1168. V Svätej zemi sa Maimonides modlil na Chrámovej hore v Jeruzaleme. O tejto udalosti neskôr napísal, že to bol deň svätosti pre neho samotného aj pre jeho potomkov. Maimonides bol kľúčovou postavou pri záchrane Židov, ktorí padli do zajatia po dobytí egyptského mesta Bilbajs kráľom Amalrichom. Poslal päť listov židovským komunitám v Dolnom Egypte so žiadosťou, aby nazhromaždili peniaze, ktorými by bolo možné zajatcov vykúpiť. Vybrané peniaze odniesli dvaja vybraní Židia do Palestíny, kde vyjednávali s úspechom s križiakmi. Zajatci boli nakoniec prepustení. V tomto istom období Maimonides prišiel o svojho mladšieho brata Dávida a o časť rodinných úspor. Ako obchodníkovi boli Dávidovi zverené rodinné financie vo viere, že ich úspešne zveľadí. Bol vyslaný do sudánskeho prístavu Ajdháb, aby tu nakúpil tovar, ale keďže s ním nebol spokojný, rozhodol sa cestovať proti vôli svojho staršieho brata do Indie. Na tejto ceste zahynul na mori okolo rokov 1169 – 1170. O smrti svojho brata a viac než rok trvajúcich depresiách, ktoré spôsobila, sa Maimonides zmieňuje v svojej korešpondencii objavenej v Káhirskej geníze. Okolo roku 1171 bol Maimonides zvolený za nagída egyptskej židovskej komunity. Podľa S.D. Goitena jeho zvolenie súviselo s jeho vodcovskými schopnosťami, ktoré prejavil pri vykupovaní zajatcov križiakov. Strata financií po Dávidovej smrti prinútila Maimonida, aby sa v tejto istej dobe začal venovať lekárstvu. Medicínu študoval už v Córdobe a vo Fèse. Učencove lekárske schopnosti ho preslávili natoľko, že sa stal dvorským lekárom veľkovezíra Alfadila a neskôr sultána Saladina, a po jeho smrti lekárom kráľovskej rodiny. V svojich lekárskych spisoch popisuje mnohé ochorenia vrátane astmy, cukrovky, hepatitídy a zápalu pľúc a odporúča striedmosť a zdravý životný štýl. Bol oboznámený s gréckym a perzským lekárstvom pričom sa pridržiaval galénovského učenia o šťavách. Autorita spisov bola preňho ale druhoradá popri vlastných pozorovaniach a skúsenostiach, hoci podľa Julie Frank sa nepokúšal hľadať nové postupy, ale interpretovať diela autorít tak, aby boli prijateľné. Pri kontakte s pacientmi Maimonides dbal o to, čo by dnes bolo možné nazvať citlivosť pre kultúrne rozdiely a autonómiu pacienta. V jednom zo svojich listov popisuje svoj bežný deň – po návšteve sultánovho paláca sa vracia domov unavený a hladný, ale nachádza predsieň plnú židov i nežidov a je nútený venovať sa im až do večera, takže je sám nakoniec úplne vyčerpaný. Maimonidovo dielo malo veľký význam pre nasledujúce generácie lekárov. Maimonides zomrel 20. tevetu (12. decembra) v Káhire. Vo všeobecnosti sa verí, že jeho ostatky boli krátko nato prenesené do Palestíny a opätovne uložené v Tiberiade, meste na západnom brehu Galilejského jazera. V židovskej komunite v Káhire sa však udržala tradícia, podľa ktorej zostal Maimonides pochovaný v Egypte. Maimonides sa oženil s dcérou istého Mišaela ben Ješajahu Haleviho a mal jedného syna, Abraháma, ktorý sa sám stal významným učencom. Vo veku 18 rokov sa po svojom otcovi stal nagídom a dvorským lekárom. Abrahám si nesmierne ctil pamiatku svojho otca a počas svojho života obraňoval jeho dielo proti jeho kritikom. Úrad nagídov sa udržiaval v Maimonidovej rodine do konca 14. storočia. Maimonides je považovaný v Španielsku za jeho významnú osobnosť. V Córdobe bola vztýčená jeho socha v jedinej dochovanej synagóge, dnes slúžiacej verejnosti. Filozofia a náboženský výklad Maimonidov Sprievodca zblúdilých a jeho predhovory k jednotlivým kapitolám Komentáru k Mišne mali významný vplyv na scholastiku, predovšetkým na Alberta Veľkého, Tomáša Akvinského a Dunsa Scota. Do istej miery ho možno považovať za židovského scholastika, ktorý sa pokúšal nájsť súlad medzi učením Aristotela a Tórou. 13 článkov viery Vo svojom Komentáre k Mišne Maimonides sformuloval 13 článkov viery (dogiem), ktoré podľa neho tvoria základné predpoklady židovskej viery: Boh existuje Boh je jediný Boh je netelesný Boh je večný Len k Bohu sa sluší modliť Boh sa zjavil Mojžiš je a zostane najväčším prorokom Tóra je Božie zjavenie Tóra je nezmeniteľná Boh je vševedúci Boh je nanajvýš spravodlivý Mesiáš príde Zosnulí vstanú z mŕtvych Články viery boli kontroverzné, už keď ich Maimonies formuloval, a stali sa terčom kritiky rabínov Chasdaja Carcasa a Jozefa Alba. Po niekoľko nasledujúcich storočí im veľká časť židovskej komunity nevenovala pozornosť. V súčasnosti považuje ortodoxný judaizmus tieto články za záväzné. Dve básnické parafrázy Maimonidových trinástich článkoch, Ani Ma ́amin a Jigdal, sa stali súčasťou sidduru. Negatívna teológia Zásady, ktoré podnietili jeho filozofické bádanie, boli totožné zo základnými princípmi scholastiky: objavy ľudského intelektu vo vede a vo filozofii nemôžu odporovať pravdám zjaveným Bohom. Opieral sa pritom o Aristotela a o Talmud, pričom práve v Talmude hľadal podporu aristotelizmu. V niektorých významných ohľadoch sa ale odklonil od Aristotela, napríklad odmietol Aristotelovo tvrdenie, že Božia prozreteľná starostlivosť sa týka iba ľudstva a nie jednotlivcov. Na rozdiel od scholastikov viedol Maimonida jeho obdiv k novoplatónskym komentátorom Aristotelovho diela k prevzatiu niektorých konceptov, ktoré oni odmietli, napríklad negatívnej (apofatickej) teológie. Scholastika súhlasila s tým, že žiadne tvrdenie nemôže v plnosti zachytiť povahu Boha, ale to ju neviedlo k presvedčeniu, že o Bohu nemožno vysloviť žiadne kladné tvrdenie. Maimonides naopak tvrdiť, že Bohu nie je možné pripísať žiadne antropomorfické vlastnosti, pretože nie je v našich silách poznať podstatu Boha. V kresťanskom kontexte apofatickú teológiu rozvinuli Pseudo-Dionýzios Areopagita, Maximus Confessor a niektorí východní teológovia. Povaha proroctva Maimonides súhlasil “s filozofmi” na tom, že, keďže ľudský intelekt je jedným z intelektov emanujúcich z Boha, prorok musí štúdiom a meditáciou dosiahnuť stupeň dokonalosti potrebný pre dosiahnutie stavu proroctva. Tu, “podľa učenia Zákona”, je potrebný slobodný akt Boha, aby sa človek skutočne stal prorokom. Problém zla Podľa Maimonida je možné, aby bol Boh zároveň všemohúci i dobrý. Prijíma Aristotelov postoj, podľa ktorého je zlo nedostatkom alebo zníženou prítomnosťou Boha. Dopúšťa sa ho ten, kto zo slobodného rozhodnutia odmieta veriť. Astrológia Maimonides sa vyjadril k používaniu astrológie, keď bol požiadaný o názor komunitou v Marseille, tvrdením, že človek má veriť iba tomu, čo môže byť podložené racionálnym dôkazom, zmyslovým vnímaním alebo dôveryhodnou autoritou. Priznáva, že sa zaoberal astrológiou, ale že si táto náuka nezaslúži pomenovanie veda. Vysmieva sa z názoru, že by osud ľudskej bytosti mohol závisieť na postavení hviezd a tvrdí, že v tom prípade by život nemal zmysel a človek by bol iba otrokom osudu. Skutočná viera a nutná viera V Sprievodcovi zblúdilých Maimonides robí jasný rozdiel medzi skutočnou vierou, ktorá vedie k intelektuálnej dokonalosti, a nutnou vierou, ktorá je nutná pre napredovanie spoločnosti. Podľa Maimonida patria antropomorfické výroky o Bohu do druhej kategórie. Pokiaľ je napríklad Boh označovaný ako „rozhnevaný“, neznamená to, že by sa Boh mohol hnevať, keďže nepodlieha ľudským emóciám. Táto viera je dôležitá, pretože vedie ľudí k strachu pred hriechom. Zmŕtvychvstanie, získaná nesmrteľnosť a život po smrti Maimonides rozlišuje dva typy ľudského intelektu – jeden hmotný, závislý a ovplyvňovaný telom, druhý nehmotný, nezávislý od ľudského organizmu. Nehmotný intelekt je pritom priamou emanáciou svetového aktívneho intelektu, ako interpretuje Aristotelov nous poietikós. Človek ho dosahuje ako výsledok snaženia duše o získanie pravého poznania absolútneho, čistého Božieho intelektu. Poznanie Boha je druh poznania, ktorý v človeku rozvíja jeho nehmotný intelekt, a týmto spôsobom rozvíja jeho nehmotnú, duchovnú povahu. To potom vedie k dokonalosti, v ktorej spočíva ľudské šťastie, a k tomu, že ľudská duša dosahuje nesmrteľnosť. Ten, kto dosiahne pravé poznanie Boha, dosahuje taký stupeň bytia, v ktorom naňho nemajú dopad ani nešťastné životné situácie, ani túžba hrešiť ani smrť. Človek má v sebe potenciál dopracovať sa tak k spáse ako k nesmrteľnosti. Očividné podobnosti medzi Maimonidovým a Spinozovým pohľadom na nesmrteľnosť by mohli naznačovať, že sa Spinoza Maimonidom inšpiroval. Proti tejto hypotéze ale hovoria i veľké rozdiely medzi dvoma židovskými mysliteľmi. Podľa Spinozu vedie cesta k poznaniu prinášajúcemu nesmrteľnosť postupne od zmyslového poznania cez vedecké poznanie a filozofickú intuíciu všetkých javov sub specie aeternitatis. Maimonides tvrdí, že cesta k dokonalosti a nesmrteľnosti je cestou povinnosti, ako je popísaná v Tóre a jej rabínskom výklade. Väčšina zbožných židov Maimonidovej doby verila nielen v nesmrteľnosť duše, ale i v zmŕtvychvstanie a v budúci mesiášsky vek. Maimonides sa k týmto témam tiež vyjadroval, ale v špecifickom kontexte jedincov, ktorí dosiahli stav dokonalosti. V jeho diele nie je zmienka o telesnom vzkriesení. To bol jeden z dôvodov kritiky jeho súčasníkov, ktorý pochybovali o prípustnosti jeho názorov. Debata vyvolaná Maimonidovým dielom viedla k sporu o povahe eschatologického veku, v judaizme označovaného ako Olam Ha-Ba (Svet, ktorý má prísť). Niektoré rabínske kruhy tento koncept stotožňovali s mesiášskym vekom, k naplneniu ktorého má dôjsť na zemi, podľa iných malo ísť o čisto duchovný koncept. Stúpenci druhej skupiny, ktorí odmietali fyzické vzkriesenie mŕtvych, využili Maimonida, aby argumentovali o správnosti svojho postoja. Ich protivníci, ktorí tvrdili, že na konci vekov dôjde k telesnému zmŕtvychvstaniu na zemi, označili Maimonida za odpadlíka a jeho učenie za neprípustné. Obe strany sa pokúsili Maimonida zatiahnuť do svojho sporu. Výsledkom bol spis Ma ́amar Tehijjat Ha-Metim (Traktát o zmŕtvychvstaní). V druhej kapitole traktátu označuje Maimonides tých, ktorí veria vo fyzické vzkriesenie, za hlupákov, ktorých viera je čisté bláznovstvo. Argumentuje tým, že pokiaľ by sa pripustila viera v telesné vzkriesenie, viedla by v konečnom dôsledku k viere v telesného Boha. Súčasne ale Maimonides nesúhlasí ani so zástancami druhej strany a označuje alegorické chápanie zmŕtvychvstania za nepravdu. Podľa neho je viera v zmŕtvychvstanie základnou pravdou židovskej viery, o ktorej nemôže byť sporu a o ktorej žiaden žid nemôže pochybovať. Jednoznačný dôkaz pre zmŕtvychvstanie nachádza vo veršoch Dan 12, 2 a Dan 12, 13. Maimonides nevníma dva pohľady na vzkriesenie ako nezlučiteľné. Vzkriesenie podľa neho nezahŕňa všetkých a nie je večné, pretože Boh nikdy neporuší prirodzené zákony, ktoré ustanovil. K Božskému pôsobeniu dochádza prostredníctvom anjelov, ktorých Maimonides považuje za metafory prirodzených zákonov, princípy riadiace svet, Platónove večné formy (ale v Hilchor Jesodaj Ha-Tóra, 2 – 4 naopak hovorí o anjeloch ako o stvorených bytostiach). Aj pokiaľ dôjde k nadprirodzenej udalosti, ktorú možno chápať ako zázrak, nie je porušením zákonov vesmíru. Vzkriesenie preto nemôže byť večné a zmŕtvychvstalí nakoniec znova umrú. Maimonides tiež nehovorí o tom, že by všetci mali vstať z mŕtvych. Jeho názorom je, že v určitom, nedefinovanom čase pred príchodom Olam Ha-Ba dôjde k istej forme vzkriesenia. Nasledujúci svet bude ale úplne nehmotný. Píše: „Sme názoru že, na základe týchto veršov (Dan 12, 2; 12, 13), tí, ktorí sa vrátia do tiel budú jesť, piť, súložiť, mať deti a zomrú po tom, ako prežili dlhý život, podobne dlhý ako životy tých, ktorí budú žiť za dní Mesiáša.“ Vzkriesenie chápe ako fyzický zázrak predpovedaný Danielom, ktorý nemá nič spoločné ani s mesiášskym vekom ani s nehmotným druhým svetom. Právo V Mišne Tóra Maimonides vytvoril zborník talmudického práva nesmierneho rozsahu a hĺbky. Dielo zahŕňa všetky záväzné zákony z Talmudu a pripája k ním i stanoviská gaonov. Tento spis sa stal predchodcom dvoch neskorších zborníkov zákonov, Arba ́ah Turim a Šulchan Aruch. Po svojom vzniku vyvolala Mišne Tóra búrlivý odpor. Dôvodom bolo v prvom rade to, že Maimonides kvôli stručnosti neuviedol odkazy na svoje zdroje, v druhom rade to, že v mnohým sa predhovor k dielu zdal ako podnecujúci k obmedzeniu štúdia Talmudu, hoci Maimonides neskôr sám vysvetlil, že to nebolo jeho zámerom. Jeho najvážnejšími odporcami sa stali rabíni z Provensalska. Rozsiahla kritika Mišne Tóra z pera rabiho Avraham ben Davida (Raavad III) je vytlačená prakticky vo všetkých jej vydaniach. Napriek tomu bolo v Maimonidovom diele rozpoznaný obrovský prínos k systematizácii halachy. V neskorších dobách sa štúdium Mišne Tóry značne rozšírilo a jej výkladu sa prikladala veľká váha pri vynášaní rozsudkov. Rabi Jozef Karo, autor zborníka Šulchan Aruch, reagujúci na snahu tých, ktorí chceli presadiť, aby sa v právnych otázkach dávala prednosť mladším dielam pred Maimonidovou Mišne Tóra, napísal: “Kto by sa odvažoval nútiť spoločenstvá, ktorá sa riadia Rambamom, aby sa riadili podľa rozhodnutí niekoho iného, novšieho či staršieho?... Rambam je najväčší spomedzi tých, ktorí predkladajú rozhodnutia, a všetky spoločenstvá zeme Izrael, arabských zemí a Magrebu konajú podľa jeho slov a považujú ho za svojho rabiho.” Maimonidovo často citované poučenie znie: “Je lepšie a prijateľnejšie prepustiť tisíc vinných ako odsúdiť na smrť jediného nevinného.” Podľa Maimonida by trest smrti obžalovaného v prípade inom ako pri absolútnej istote viedol k postupnému sa znižovaniu latky závažnosti dôkazu a nakoniec by došlo k odsúdeniu na základe púheho rozmaru sudcu. Odborníci na judaizmus v Číne si povšimli, že Mišne Tóra vykazuje pozoruhodnú podobnosť s liturgiou židov z Kaifengu, potomkov perzských obchodníkov, ktorí sa usadili v Číne v dobách ranej dynastie Sung. Michael Pollak poukazuje na podobnosti v podaní Tóry a na jej delenia na 53 oddielov podľa perzského spôsobu, dodáva však, že neexistujú dôkazy pre tvrdenie, že by sa židia v Čine mohli zoznámiť s Maimonidom. Dielo Maimonides bol autorom diel z oblastí židovského náboženstva, talmudického práva, filozofie a medicíny. Väčšina z nich bola napísaná v žido-arabskom dialekte. Výnimkou je Mišne Tóra napísaná v hebrejčine. Filozofické a náboženské diela Piruš Ha-mišnajot (Komentár k Mišne), napísaný v žido-arabskom dialekte. Jeden z prvých textov tohto typu, jeho úvodné pasáže sú často citované. Sefer Ha-micvot (Kniha príkazov), obsahuje krátky komentár k príkazom týkajúcim sa Tóry. Sefer Ha-Š ́mad (Kniha mučeníctva) Mišne Tóra, tiež známa ako Sefer Jad Ha-Chazakah (Kniha mocnej ruky), prehľadný zborník židovského talmudického práva. Moreh Nevuchim (Sprievodca zblúdilých), filozofický spis pokúšajúci sa nájsť súlad i rozdiel medzi aristotelovskou filozofiou a judaizmom, napísaný v žido-arabskom dialekte. Prvý preklad do hebrejčiny urobil Samuel ibn Tibbon roku 1190. Tešuvot, zozbieraná korešpondencia a responzá obsahujúca množstvo listov adresovaných židovskej komunite (o zmŕtvychvstaní a živote po smrti, o konverzii k iným náboženstvám a známy Iggeret Tejman, List jemenským židom). Pojednanie o logike (arabsky: Maqala Fi-Sinat Al-Mantiq), dočkalo sa 17-násobného vydania vrátane edícií v latinčine (1527), nemčine (1805, 1822, 1828, 1833), francúzštine (1935) a angličtine (1938) a v skrátenej verzii i v hebrejčine. Lekárske diela Maimonides bol autorom desiatich známych lekárskych spisov v arabčine. Výňatky z Galéna, tiež Umenie liečiť, výťah z masívneho Galénovho diela Poznámky k Hippokratovým Aforizmom Mošeho lekárske aforizmy (arabsky: Fusul Musa, hebrejsky: Pirkej Moše), obsahujú 1500 stručných lekárskych výrokov vrátane veľkého počtu popisu ochorení. Traktát o hemoroidoch, pojednáva tiež o zažívaní a stravovaní. Traktát o spolunažívaní, obsahuje receptúry na afrodiziaká a anti-afrodiziaká. Traktát o astme, pojednáva o podnebiach a stravovacích návykoch a ich vplyve na astmu, zdôrazňuje dôležitosť čistého vzduchu. Traktát o jedoch a protijedoch proti nim, raná toxikologická príručka, obľúbená počas nasledujúcich storočí. Regimen Sanitatis, pojednanie o zdravom životnom štýle a vzťahu medzi telom a mysľou. Pojednanie vysvetľujúce záchvaty, odporúča zdravý životný štýl a vyhýbanie sa nadbytku. Slovník názvov liečiv, prehľadný zoznam liečiv umožňujúci ich identifikáciu a aplikáciu v rozsahu 405 odstavcoch, udáva názvy v arabčine, gréčtine, sýrčine, perzštine, berberštine a španielčine. Odkaz Maimonides bol jeden z najvýznamnejších židovských učencov stredoveku. Rozšírené stredoveké porekadlo, ktoré poslúžilo tiež ako jeho epitaf, tvrdí: Od Mojžiša [t. j. z Tóry] po Mojžiša [t. j. Maimonida] sa nenašiel nikto väčší ako on. V storočiach, ktoré nasledovali po Maimonidovej smrti, sa radikálni židovskí učenci delili na zástancov a odporcov Maimonida. Umiernení učenci z veľkej časti prijali Maimonidom podaný aristotelizmus a odmietli iba tie jeho prvky, o ktorých súdili, že sú v rozpore s náboženskou tradíciou. Eklekticizmus tohoto typu dosiahol vrchol v 14. a 15. storočí. Najprísnejšia stredoveká kritika Maimonida je Or Adonaj Chasdaja Kreskasa. Kreskas sa oprel do eklekticizmu tým, že vyvrátil jednoznačnosť aristotelizmu nielen v oblasti náboženstva, ale i v stredovekých exaktných vedách, ako napríklad vo fyzike a geometrii. Tomáš Akvinský cituje Maimonida vo viacerých svojich dielach vrátane Komentáru k Sentenciám Petra Lombardského. Referencie Iné projekty Zdroj Stredovekí filozofi Predstavitelia židovskej filozofie Rabíni Stredovekí astronómovia Osobnosti na izraelských bankovkách Osobnosti na izraelských poštových známkach


Povinné zmluvné poistenie alebo PZP patrí k najrozšírenejšiemu typu neživotného zabezpečenia. Je to hlavne z toho dôvodu, že ho prikazuje zákon. Aplikuje sa skoro na všetky motorové a nemotorové dopravné prostriedky. Teda také, ktoré na svoju prevádzku potrebujú výkon iného motorového vozidla. Nerešpektovania tohto zákonného nariadenia vám môže spôsobiť nepríjemnosti v podobe vysokého pokutovania, v horšom prípade až súdenia. Preto, ak možno nemáte peniaze na zbytočné míňanie, odporúčame vám využiť bezplatné a nezáväzné porovnanie povinného zmluvného poistenia a poistných ponúk online. To vám rozhodne pomôže zistiť, ktorá ponuka z rôznych iných možností by bola pre vás tá naj. Či už po finančnej alebo poistnej stránke. Článok vám tento spôsob získania produktu predstaví bližšie. Takisto sa povenuje aj iným faktom ohľadom tohto druhu zabezpečenia. Zisťovanie ponúk online Pokiaľ ste si zakúpili nové vozidlo a potrebujete ho poistiť alebo potrebujete predĺžiť platnosť vašej bielej karty, rýchlo to urobíte cez internet. Skutočne, online spôsob je na uzatváranie zmlúv to najrýchlejšie, najlepšie a aj zmluvne platné. Ako to celé funguje? Máte dve možnosti, obidve sú rýchle, ale jedna bude o niečo rýchlejšia. Vaše ponuky povinného zmluvného poistenia si môžete zistiť online buď zvlášť na jednotlivých stránkach alebo naraz na jednej stránke. Stačí, ak si otvoríte web, ku ktorému sa dostanete aj po kliknutí na hore označený výraz. Vypíšete jeden nezáväzný a bezplatný formulár, do ktorého zadáte údaje o poisťovanom vozidle a niektoré aj o vás. Nepôjde však o nič osobné ani nič také, čo by mohlo byť zneužité. Po vypísaní ho odošlete. Do niekoľkých sekúnd sa vám zobrazí online porovnanie PZP od rôznych poisťovní. Nájdete v ňom ponuky napr. od: - Axa, - Allianz, - Kooperativa, - Union, - Onlia, - Wüstenrot atď. Kalkulačka na online porovnanie PZP je najúspornejší nástroj. Dá vam možnosť mať auto v bezpečí aj na dovolenke – . Ušetrí vám nielen hodiny času, ktoré by ste ináč trávili chodením po rôznych pobočkách, ale aj stovky eur. Uvidíte presný zoznam vašich možností nielen s presným udaním poistného krytia, ale aj samotného poistného. Zvoliť si potom môžete, čo vám najviac vyhovuje. Či chcete to najlepšie riešenie s najširším poistným krytím alebo to najlacnejšie na trhu, určite ho nájdete. O niektorú z ponúk požiadate veľmi jednoducho, a to tak, že na ňu kliknete. Doplníte ešte niekoľko osobnejších údajov a do pár minút vám príde mail s dokumentmi. Nezabudnite, že ak nájdete lepšiu ponuku než máte v súčasnosti, tak musíte najprv podať výpoveď PZP. Do 6 týždňov od výročného dňa zmluvy. Ako sa preukázať pri kontrole vozidla? Doklad, ktorý slúži ako dôkaz toho, že PZP máte na vašom vozidle riadne uzatvorené, je biela karta. V zahraničí je zas potrebná zelená karta. Ak ste si nejakú ponuku vybrali z porovnania online, nemusíte sa báť, že na tieto doklady budete dlho čakať. Do niekoľkých minút / sekúnd od požiadania vám totiž príde mail s dočasnou bielou kartou, ktorú si musíte vytlačiť pre prípad kontroly vozidla. Platí len 30 dní, ale je to platný doklad. Ak ste poistné zaplatili, do niekoľkých dní vám bude doručená originál biela aj zelená karta. Pokiaľ sa platným poistením nepreukážete, policajné zložky vám môžu udeliť aj niekoľko stoeurovú pokutu. To by mohlo byť aj niekoľkonásobne viac než je ročná sadzba poistného za tento produktu. Obvodný úrad vám v tejto veci môže udeliť pokutu vo výške 3 330 eur. Pozor – a to aj niekoľko rokov po tom, čo ste reálne na nepoistenom vozidle jazdili. Tým, že si PZP riadne uzatvoríte, poisťovňa čiastočne finančnú zodpovednosť za prípadnú škodu, ktorú by ste mohli spôsobiť iným ľuďom alebo vozidlám. Kryjú minimálne 1 milión eur na materiálnom poškodení a 5 miliónov na škodách spôsobených na zdraví. Ak by ste spôsobili dopravnú nehodu alebo škodovú udalosť, kde by ste zohnali toľko finančných prostriedkov? Okrem odškodnenia poškodených by ste sa nevyhli ani vyššie zmieneným pokutám či trestnému stíhaniu. Koho sa táto povinnosť týka? Ako sme si už vyššie uviedli, keďže je zákonom stanovené, jeho nerešpektovanie sa vysoko sankcionuje. Preto je vždy lepšie si overiť, či sa nevzťahuje aj na také vozidlo, ktoré používate, hoci nemá štyri kolesá. Mnohí sa totiž domnievajú, že zákon to prikazuje len autám, ktoré sú súčasťou cestnej premávky každodenne. Nie je to však celkom tak. Hoci možno jazdíte sporadicky, aj vaše vozidlo toto zabezpečenie potrebuje. Vzťahuje sa aj na: - motocykel, - pracovné či poľnohospodárske stroje – https://www.uzavripzp.sk/pzp-pracovny-stroj/, - vysokozdvižné vozíky, - prípojné vozidlá (napr. prívesný vozík) atď. Z toho vyplýva, že ani nemusí ísť o také stroje, ktoré vstupujú do cestnej premávky, ale aj také, ktoré svojou činnosťou môžu spôsobiť škody na zdraví alebo na majetku. Takisto sa to netýka len vozidiel s EČV, ale aj bez nich. Všeobecne je aplikovateľné, že je potrebné pre všetky vozidlá s technickým preukazom. Viac o tom sa dozviete priamo v zákone. Slovko na záver... Článok vám priblížil problematiku povinného zmluvného poistenia, konkrétne to, že to najlepšie získate len ak využijete porovnanie PZP online, čo vám dosvedčí aj tento príspevok. Toto zabezpečenie sa neoplatí podceňovať, pretože v konečnom dôsledku to budete jedine vy, kto z toho vyjde nešťastne. Nielenže budete musieť zaplatiť škody na vašom vozidle, ale aj škody na iných vozidlách a k tomu aj vysoké pokutovanie. Preto, ak nepatríte k nadpriemerne zarábajúcim Slovákom, PZP nepodceňujte, veď vďaka tomuto spôsobu môžete mať to najlacnejšie do niekoľkých minút.


Berlin Arches No1 Plagát - Cierne ciary na béžovom pozadí - desenio.sk Nástenné umenie / Plagáty / Umelecké motívy / Berlin Arches No1 Plagát Cierne ciary na béžovom pozadí - Abstraktná ilustrácia s ciernymi grafickými útvarmi na béžovom pozadí Ilustrácia s ciernymi ciarami a kruhmi na béžovom pozadí. Zaveste tento pekný abstraktný plagát v domácnosti. Farebná štruktúra mu dodá krásny rozmer a hlbku. Plagát má biely okraj, ktorý pekne zvýrazní motív. 13292-4 Rám sa predáva samostatne Tento plagát sa vytlačí na objednávku po zadaní objednávky. Upozorňujeme, že ak si objednáte aj ďalšie položky, môžete dostať dve dodávky, keď sú odoslané z rôznych skladov. Rámy s rozmermi 100 x 150 sa dodávajú s dodávkou do domu a dodávajú sa k vašim dverám. Ak si objednáte ďalšie položky s rámom 100 x 150, nezabudnite, že sa budú odosielať v samostatných dodávkach, keď sa odosielajú z rôznych skladov.


Nakoľko sa dlhšiu dobu venujem tejto problematike, tak Ti skúsim poradiť : - farba modelu je veľmi dobrá, - chýba mi znak - jedná sa o tank ČSLA alebo ČA ? Naopak, na prehliadkach nemali vozidlá vežové čísla . Doporučujem doplniť znak - kokardu, - biele doplnky by som akceptoval, - červené doplnky : treba si uvedomiť ich význam - zvýrazňovali miesto určené k premazávaniu, tzv. maznice a pod. Na Tvojom modely máš zvýraznený celý kryt ložiska pojazdového kolesa. Doporučujem prestriekať na zeleno. V mierke 1 : 35 my sa malo jednať o bodky červenej farby. Je len na Tebe ako sa rozhodneš. Je to málo videná povrchová úprava, mne sa páči.


source: fineweb

text: V treťom kole tretej ligy – Stred hostili zverenci trénerov Rosiarovcov v nedeľu 22. augusta tím MFK Banská Bystrica. Tisovčania dostali od mužstva, ktoré hralo ešte v predchádzajúcej sezóne druhú ligu – Východ, poriadnu lekciu. Kým hráči FK CSM nedokázali ani raz skórovať, inkasovali až päťkrát. Tisovčania sa nachádzajú priebežne so štyrmi bodmi na desiatej priečke v tabuľke. FK CSM Tisovec – MFK Banská Bystrica 0:5 (0:2) Hostia mali raketový štart do stretnutia. Už v prvej minúte sa ujali vedenia. Po nenápadnom útoku Bystričanov prešla prihrávka po zemi okolo obidvoch domácich stojacich stopérov a nikým nekrytý Hejčík pohodlne dokopol loptu do siete. V 4. min. nastrelili domáci ruku hosťujúceho hráča v šestnástke a v 5.min. skončil priamy kop T. Šándora len na múre. Ďalekonosná strela Bálinta mierila v 8. min. do ľavej šibenice, ale gólman MFK ju dokázal vyškriabať, a tak sa skóre nemenilo. Tisovčania sa snažili tlačiť smerom dopredu, ale kazili množstvo prihrávok, po ktorých banskobystrickí hráči podnikali nebezpečné protiútoky a snažili sa ohrozovať domácu svätyňu viacerými strelami. V 36.min. sa Bobok po rýchlom úniku dostal až do pokutového územia, hľadal prihrávkou Bálinta, no ten bol zle postavený. Domáci ešte zahrávali v prvom polčase jeden priamy kop, ale nič z neho nevyťažili. V 41.min. sa zopakovala situácia z úvodu zápasu. Futbalisti MFK opäť z nenápadnej akcie pridali druhý gól, keď sa strelecky presadil Šatura, ktorý zostal neobsadený v šestnástke. V 52.min. zahrávali domáci roh, po ktorom založili Bystričania brejk, ale Belica im šancu včasným vybehnutím zmaril. Svoju ďalšiu akciu zakončili hostia nepresnou strelou. Na opačnej strane vyrazil priamy kop Boboka gólman MFK. Po chybe v rozohrávke domácich mali následne ďalšiu príležitosť hostia, ale strieľali vedľa tisovskej brány. V 65.min. mohli dať Tisovčania kontaktný gól, ibaže po rohu T. Brndiara pálil T. Šándor sám pred brankárom len do neho. O tri minúty sa ocitol vo veľkej šanci Bálint, ale zakončoval len do bočnej siete. Zahodenie týchto šancí sa tisovskému mužstvu vypomstilo. V 69.min. sa obrana FK CSM iba prizerala, ako zvýšil Hejčík na 0:3. Tisovskí hráči sa nedočkali gólu ani v 86.min., J. Hurák netrafil loptu po centri Boboka. Najlepším hráčom FK CSM bol Bobok, ktorý v 89.min. strieľal po samostatnej akcii nad bránu. V tej istej minúte po ďalšej chybe domácich získali v strede ihriska hostia loptu, tá sa dostala k striedajúcemu Schmidtmayerovi, ktorý svojím prvým dotykom s loptou prestrelil Belicu. Frustrovaní domáci inkasovali ešte jeden gólový úder. Vysoké víťazstvo banskobystrického tímu spečatil po samostatnej akcii Herák. „Súper zvíťazil zaslúžene, pretože sme vyprodukovali viacero chýb v obrannej činnosti a tiež množstvo zlých prihrávok, čím sme nahrávali skúsenému bývalému druholigistovi. Hostia potrestali naše chyby. Musíme mať však hlavu hore a poctivo sa pripraviť na najbližšie domáce stretnutie, v ktorom privítame Čadcu, ktorá tiež pôsobila v minulej sezóne v druhej lige,“ povedal pre Echoviny.sk prezident FK CSM Tisovec Marian Oravec. Zostava Tisovca: Belica – Lang, T. Šándor, Lipták, Slašťan – Adamek, P. Šándor, T. Brndiar, Bobok – I. Vengrín, Bálint. Striedali: Sudor, J. Hurák, R. Hurák. Zdroj: Marian Oravec, Echoviny.sk, Foto: Pavel Marko Podobné alebo súvisiace články: Podobné alebo súvisiace články: - Tisovčania si priviezli bod - Tisovec porazil Fiľakovo, strojcom výhry Tibor Šándor - Tisovčania rozobrali Divín. Majú päťbodový náskok - Tisovec gólom v nadstavenom čase pokoril Námestovo - Lipták spasil v závere tisovské mužstvo


Do charitatívneho behu sa zapojilo cez 700 ľudí - mytrencin.sme.sk Do charitatívneho behu sa zapojilo cez 700 ľudí Dovedna 748 ľudí v nedeľu odbehlo viac ako štvorkilometrovú trasu popod Trenčiansky hrad v rámci podujatia Beh pre život. 25. máj 2015 o 10:00 TASR TRENČÍN. Dovedna 748 ľudí v nedeľu 24. mája odbehlo viac ako štvorkilometrovú trasu popod Trenčiansky hrad v rámci podujatia Tesco Beh pre život. Na tábory pre chlapcov a dievčatá z detských domovov sa tak v krajskom meste Trenčianskeho kraja podarilo vyzbierať spolu 2465 eur. Štafetu ôsmeho ročníka charitatívno-športového podujatia prebral Trenčín po Košiciach, Banskej Bystrici a Trnave. "Kým niektorí účastníci celú trasu prebehli, iní 4,2 kilometra pre dobrú vec odkráčali so svojimi deťmi či domácimi miláčikmi," povedala za organizátora podujatia Gabriela Richnavská. Najbližšie bude môcť verejnosť odbehnúť trasu v Nitre, potom v Žiline, Prešove a Bratislave. Výťažok zo štartovného a finančných darov bude použitý na pomoc deťom z detských domovov. V spolupráci so Slovenským atletickým zväzom pre ne Nadácia Tesco pripraví profesionálne športovo-vzdelávacie tábory, kde okrem zážitkov môžu pohybovo nadané deti získať možnosť ďalšieho výkonnostného rastu. Charitatívny beh podporujú známe osobnosti, ku ktorými pribudli v tomto roku úspešní športovci zo Slovenského atletického zväzu. Patrónmi behu pod hradom Matúša Čáka bola moderátorka Barbora Rakovská a profesionálni kanoisti Adam Gavenda a Dávid Dorička. 1. Ako vyzerala obec Čachtice a Čachtický hrad v minulosti? Foto 186 2. Slovenská Sparťanka: Ak chcete byť finančne na nule, musíte byť na pódiu 110 3. Bánovce nad Bebravou prišli o svoju pôrodnicu Foto 109 4. Nové číslo MY Trenčianskych novín v predaji! Foto 79 5. FOTO: Novorodenci z trenčianskej a myjavskej pôrodnice 58 6. Falšovateľ peňazí z Myjavy dostal podmienku 54 7. Vyšiel kalendár s fotkami zo života starej Marikovej 41 8. Nebude ľahké odstaviť Pohodu, vraví Michal Kaščák. Svet ocenil jeho prácu po vražde novinára 38 9. Trenčín otočil zápas s Popradom Foto 36 10. Pošta žiada za inkaso päťnásobne viac 32 1. Slovenská Sparťanka: Ak chcete byť finančne na nule, musíte byť na pódiu 9 086 2. Ako vyzerala obec Čachtice a Čachtický hrad v minulosti? Foto 6 770 3. Bánovce nad Bebravou prišli o svoju pôrodnicu Foto 3 356 4. FOTO: Novorodenci z trenčianskej a myjavskej pôrodnice 843 5. Vyšiel kalendár s fotkami zo života starej Marikovej 502 6. Pošta žiada za inkaso päťnásobne viac 274 7. Kopanice a Horňácko spojí cestička pre cyklistov 227 8. Za Trenčínom sa v stredu roztrhla súprava rýchlika, smeroval z Košíc do Bratislavy 218 9. Nebude ľahké odstaviť Pohodu, vraví Michal Kaščák. Svet ocenil jeho prácu po vražde novinára 192 10. Vinník nočného požiaru bytovky je známy. Príčina požiaru vás šokuje (+FOTO) Foto 189 1. Slovenská Sparťanka: Ak chcete byť finančne na nule, musíte byť na pódiu 10 413 2. Ako vyzerala obec Čachtice a Čachtický hrad v minulosti? Foto 7 990 3. Bánovce nad Bebravou prišli o svoju pôrodnicu Foto 3 364 4. Sneh preveril mestá, nový zákon kritizujú Foto 1 983 5. Vinník nočného požiaru bytovky je známy. Príčina požiaru vás šokuje (+FOTO) Foto 1 971 6. Za Trenčínom sa v stredu roztrhla súprava rýchlika, smeroval z Košíc do Bratislavy 1 355 7. Pošta žiada za inkaso päťnásobne viac 1 230 8. FOTO: Novorodenci z trenčianskej a myjavskej pôrodnice 1 094 9. Za neprevzatý obed môžu hroziť sankcie Foto 857 10. Nebude ľahké odstaviť Pohodu, vraví Michal Kaščák. Svet ocenil jeho prácu po vražde novinára 691 1. Za Trenčínom sa v stredu roztrhla súprava rýchlika, smeroval z Košíc do Bratislavy 46 443 2. Namiesto obedov zadarmo prišlo ich zdražovanie 20 213 3. Ako vyzerala obec Čachtice a Čachtický hrad v minulosti? Foto 11 423 4. Slovenská Sparťanka: Ak chcete byť finančne na nule, musíte byť na pódiu 11 382 5. Sneh preveril mestá, nový zákon kritizujú Foto 4 096 6. Bánovce nad Bebravou prišli o svoju pôrodnicu Foto 3 364 7. Do ktorých oblastí investuje tento rok Trenčianska župa najviac prostriedkov? 2 408 8. Nebude ľahké odstaviť Pohodu, vraví Michal Kaščák. Svet ocenil jeho prácu po vražde novinára 2 132 9. Vinník nočného požiaru bytovky je známy. Príčina požiaru vás šokuje (+FOTO) Foto 1 971 10. Bývalý ligový hráč a reprezentant zahynul pod kolesami vlaku 1 654 Tipy, kam so školákmi na dovolenku cez jarné prázdniny 14 919 Iba dnes: Ročné predplatné SME.sk za mimoriadnu cenu 26 eur 12 934 Sviatky a voľné dni 2019: Využite ich naplno a oddychujte viac 8 894 Slováci ako prví precestujú 7 divov sveta privátnym lietadlom 8 134 Jedli ste už ružovú čokoládu? 5 515 Maurícius, Maldivy, Thajsko. Plavte sa po Indickom oceáne a Ázii 5 197 Jednoduchý návod, ako mať v roku 2019 viac peňazí 4 011 Hodnotenie profesionála: Aká je dovolenka v Ománe? 3 364 Trenčín otočil zápas s Popradom O osude stretnutia rozhodli až samostatné nájazdy. Ochotníci z Púchova rozohrali bláznivý kabaret Divadelný súbor s viac ako šesťdesiatročnou históriou vstal z popola a vypredal domácu sálu.Ochotníci si s veľkým úspechom vyskúšali predstavenie v kabaretnom tempe.


kaviareň kriteko s m. vitkovičom (59)


source: wikipedia

text: Arnold Gehlen (* 29. január 1904, Lipsko, Nemecko – † 30. január 1976, Hamburg) bol nemecký filozof, predstaviteľ filozofickej antropológie. Dielo Der Mensch, seine Natur und seine Stellung in der Welt, 1940 Urmensch und Spätkultur, 1956 Die Seele im technischen Zeitalter, 1957 Zeit-Bilder. Zur Soziologie und Ästhetik der modernen Malerei, 1960 Anthropologische Forschung, 1961 Moral und Hypermoral, 1969 Človek. Jeho povaha a miesto vo svete, 1940 Myšlienky Človek je konajúca bytosť. Na rozdiel od zvieraťa, ktoré sa svojou inštinktívnou výbavou začleňuje do prostredia, človek je nedostatkovou bytosťou, t. j. nehotovou, otvorenou, rizikovou bytosťou. Nedostkovosť inštinktívnej výbavy človek kompenzuje konaním a jeho „otvorenosťou“ svetu. Práve konanie tvorí akýsi most medzi človekom a prostredím. Konaním človek pretvára prostredie, vytvára kultúru, ktorá ho spätne formuje. Kultúra (vrátane jej materiálnych súčastí a inštitúcií) a technika umožňujú človeku prežiť, robia svet pre človeka obývateľným. Konanie je najvlastnejšie premostenie medzi človekom a jeho prostredím; človek ako nedostatková bytosť iba svojím konaním nadobúda možnosť ako zabezpečiť svoje prežitie. Pozri aj posthistoire Filozofická antropológia Externé odkazy Nemeckí filozofi Osobnosti z Lipska


text: Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno (* 11. september 1903, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko – † 6. august 1969, Visp, Švajčiarsko) bol nemecký filozof, sociológ, muzikológ, predstaviteľ frankfurtskej školy. Ústrednou témou jeho (kritických) reflexií je európska kultúra a jej zložky (najmä hudba). Študoval filozofiu, psychológiu i hudobnú kompozíciu. Na začiatku nástupu nacizmu v Nemecku emigroval najskôr do Veľkej Británie a v roku 1938 do Spojené štáty. Vrátil sa v roku 1950 a neskôr pôsobil ako profesor na univerzite vo Frankfurte. Práca Metodologicky rozvíjal negatívnu dialektiku, podľa ktorej je negácia relativizáciou uzavretého systému pojmov. Dialektika v Adornovom poňatí nikdy nezaujíma stanovisko vopred. Adornova negatívna dialektika vychádza z idey neustále sa premieňajúcej predreflexívnej skutočnosti, ktorá je protikladná a predchádza každému mysleniu. Táto zvláštna a neopakovateľná realita prekračuje hranice systému, žije iba mimo systému. Proti systémovému mysleniu stavia Adorno negatívne kritické myslenie, koncentrujúce sa na isté tematické okruhy alebo centrá, ktoré nazýva modely. Model vystihuje špecifické a viac než špecifické, no zároveň bez toho, aby ho vtesnávalo do vyššieho pojmu, do všeobecného. Filozoficky myslieť znamená myslieť v modeloch; negatívna dialektika je súborom modelových analýz. Ide jej o kritiku univerzálnej zaslepujúcej súvislosti i seba samej. Negatívna dialektika ako kritika vôbec je tak aj vlastnou sebadeštrukciou: nie je filozofovaním o konkrétnom, ale uvoľnením sa voči konkrétnu s cieľom filozofovať z konkrétneho. Podľa Adorna je vnímanie šťastia a slobody neoddeliteľné od vzdelania. Racionálne myslenie je podľa neho prostriedkom vlády. Kritizuje chápanie umenia ako formy tovaru. Dielo Kierkegaard. Konstruktion des Ästhetischen, 1933 Dialektik der Aufklärung, 1947 (spolu s M. Horkheimerom) Philosophie der neuen Musik, 1949 Minima Moralia. Reflexionen aus dem beschädigten Leben, 1951 Zur Metakritik der Erkenntnistheorie. Studien ber Husserl und die phänomenologischen Antinomien, 1956 Noten zur Literatur, 3. Bde., 1958-1965 Einleitung in die Musiksoziologie, 1962 Drei Studien zur Hegel, 1963 Eingriffe. Neue kritische Modelle, 1963 Jargon der Eigentlichkeit, 1965 Negative Dialektik, 1966, hlavné dielo Der Positivismusstreit in der deutschen Soziologie, 1969 Ästhetische Theorie, 1970 Erziehung zur Mndigkeit, Vorträge und Gespräche mit Helmut Becker aus den Jahren 1959 bis 1969, 1970 Gesammelte Schriften in 20 Bänden, hg. v. R. Tiedemann, 1970-1986 Soziologische Schriften, 1971 Philosophie der neuen Musik, 1972 Philosophische Terminologie, 2 Bde., 1974 Briefwechsel mit E. Krenek, 1975 Referencie Pozri aj Kultúrna kritika Iné projekty Zdroje Nemeckí filozofi Muzikológovia Filozofi 20. storočia Frankfurtská škola Osobnosti na nemeckých poštových známkach Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom


text: Paríž je hlavné a najväčšie mesto Francúzska, s rozlohou 105 kilometrov štvorcových. Od 17. storočia je Paríž jedným z hlavných európskych centier v oblasti finančníctva, diplomacie, obchodu, módy, vedy a umenia. Paríž je centrom a sídlom vlády regiónu Île-de-France (Parížsky región), ktorý má podľa odhadov z roku 2020 populáciu 12 278 210 obyvateľov, čo je asi 18% obyvateľov Francúzska. Podľa svetového prieskumu ekonomickej spravodajskej jednotky o životných nákladoch v roku 2018 bol Paríž druhým najdrahším mestom na svete po Singapure a pred Zürichom, Hongkongom, Oslom a Ženevou. Iný zdroj uvádza Paríž v roku 2018 ako najdrahšie mesto na svete, spolu so Singapurom a Hongkongom. Mesto je hlavným železničným, diaľničným a leteckým dopravným strediskom obsluhovaným dvoma medzinárodnými letiskami: Letisko Charlesa de Gaulla (druhé najrušnejšie letisko v Európe) a Paríž-Orly. Parížske metro, ktoré bolo otvorené v roku 1900, slúži denne 5,23 miliónom cestujúcim, čím je druhým najrušnejším metrom v Európe po moskovskom metre. Gare du Nord je 24. najrušnejšou železničnou stanicou na svete, avšak ako prvá sa nachádza mimo Japonska, s 262 miliónmi cestujúcimi v roku 2015. Paríž je známy predovšetkým svojimi múzeami a architektonickými pamiatkami: Louvre bolo v roku 2019 jedným z najnavštevovanejších múzeí umenia na svete s 9,6 miliónmi návštevníkov. Musée d'Orsay, Musée Marmottan Monet a Musée de l'Orangerie sú známe svojimi zbierkami francúzskeho impresionistického umenia. Musée National d'Art Moderne má najväčšiu zbierku moderného a súčasného umenia v Európe a Musée Rodin a Musée Picasso vystavujú diela dvoch významných Parížanov. Historická štvrť pozdĺž Seiny v centre mesta je klasifikovaná ako pamiatka UNESCO. Medzi populárne pamiatky v centre mesta patrí katedrála Notre Dame, ktorá bola po požiari dňa 15. apríla 2019 zatvorená kvôli rekonštrukcii. Medzi ďalšie obľúbené turistické miesta patrí gotická kráľovská kaplnka Sainte-Chapelle, ktorá sa nachádza na Île de la Cité; Eiffelova veža, skonštruovaná pre svetovú výstavu v Paríži v roku 1889; Grand Palais a Petit Palais, ktoré boli postavené pre svetovú výstavu v Paríži v roku 1900; Arc de Triomphe na Champs-Élysées a Bazilika Sacré-Coeur na kopci Montmartre. Paríž navštívilo v roku 2018 24,5 miliónov turistov, čo bolo stanovené podľa počtu hotelových pobytov, pričom najviac zahraničných návštevníkov pochádzalo zo Spojených štátov, Spojeného kráľovstva, Nemecka a Číny. V roku 2018 bol po Bangkoku zaradený ako druhé najnavštevovanejšie turistické mesto na svete. Futbalový klub Paris Saint-Germain a ragbyový klub Stade Français sídlia v Paríži. Stade de France s kapacitou 80 000 miest postavený pre Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 1998 sa nachádza severne od Paríža v susednej obci Saint-Denis. V Paríži sa každoročne organizuje tenisový turnaj French Open na červenej antuke Roland Garros. Mesto hostilo olympijské hry v rokoch 1900, 1924 a usporiada letné olympijské hry v roku 2024. V meste sa taktiež konali Majstrovstvá sveta FIFA v rokoch 1938 a 1998, majstrovstvá sveta v ragby v roku 2007, ako aj Majstrovstvá Európy UEFA v rokoch 1960, 1984 a 2016; každý júl sa tu končia cyklistické preteky Tour de France. Etymológia Názov „Paríž“ je odvodený od jeho pôvodných obyvateľov, keltského kmeňa Parisiov. Mesto nie je pomenované podľa Parisa z gréckej mytológie. Paríž je často označovaný ako „Mesto svetla“ (La Ville Lumière), a to jednak metaforicky kvôli hlavnej úlohe v dobe osvietenstva, a jednak doslova preto, pretože Paríž bol jedným z prvých veľkých európskych miest, ktoré využívali plynové pouličné osvetlenie. V roku 1829 boli na Place du Carrousel, Rue de Rivoli a Place Vendôme namontované plynové svetlá. V roku 1857 boli osvetlené veľké námestia. V 60. rokoch 20. storočia osvetľovali veľké námestia a ulice v Paríži 56 000 plynových lámp. Obyvatelia mesta sú v slovenčine označovaní ako „Parížania“, vo francúzštine ako Parisiens. Dejiny Pôvodne boli najstaršie stopy ľudského osídlenia na území dnešného Paríža objavené v roku 1991 pri stavebných prácach v štvrti Bercy na ľavom brehu bývalého ramena Seiny. Pozostatky osady zo 4. a 3. tisícročia pred Kr. skrývali monoxyl, šíp a luk a kostené a kamenné nástroje. V roku 2008 bol uskutočnený archeologický objav, ktorý posúva najstaršie osídlenie až do obdobia mezolitu (8000 - 6500 pred Kr.). Neďaleko Seiny boli na predpokladanom brehu bývalého riečneho ramena v 15. obvode v ulici Rue Henry-Farman oproti parížskemu heliportu objavené pozostatky lovcov a zberačov. Miesto bolo opätovne osídlené i v neskorších dobách, v neolite a mladšej dobe železnej. Okolo roku 300 pred Kr. sa na ostrove v Seine usadili Galovia z kmeňa Parisiov, ktorí založili oppidum nazvané Lutetia (po slovensky Lutécia, po francúzsky Lutèce; čiže „močaristé miesto“), respektíve Lutetia Parisiorum. Tradične býva za tento ostrov považovaný ostrov Cité. Archeologické prieskumy v rokoch 1994 - 2005 ale túto teóriu narušili. Objav veľkého opevneného priestoru o rozlohe 15 ha na území dnešného mesta Nanterre spochybňuje význam hlavného osídlenia na ostrove Cité v dobe pred rímskou nadvládou. Z 1. storočia pred Kr. sa zachovali zlaté mince (statéry), ktoré Parisiovia razili a tiež prvá písomná zmienka o Lutetii, ktorú zanechal Gaius Iulius Caesar z roku 53 pred Kr. vo svojich Zápiskoch o vojne galskej, kde i stručne charakterizoval, že ich mesto leží na ostrove. V máji 52 pred Kr. sa uskutočnila pri Lutetii bitka v ktorej zvíťazil Ceasarov vojvodca Titus Labienus nad galskými kmeňmi Aulerkov, Senonov a Parisiov. Galovia radšej zničili mosty a vypálili vlastné mesto, než by ho prenechali Rimanom. Tí však neobnovili sídlo na ostrove, ale založili nové centrum na južnom, ľavom brehu Seiny, ktorému dali tradičný rímsky pravidelný pôdorys. Oblasť okolo rieky, najmä na severnom, pravom brehu bola veľmi močaristá a územie ponúkalo len niekoľko málo pevných miest. Na juhu naopak vystupovalo návršie (dnešný Montagne Sainte-Geneviève) na ktorého vrcholku sa nachádzalo centrum novej Lutetie. Po páde rímskej nadvlády v roku 508 Chlodovik I. urobil z mesta hlavné mesto Franskej ríše. Chlodovik I. začal v roku 511 výstavbu katedrály sv. Etienna na Île de la Cité. Tam tiež vyrástla pevnosť na obranu pred Vikingami po r. 800, no 28. marca 845 bol Paríž vikingskými nájazdníkmi dobytý. Slabosť posledných karolínskych francúzskych kráľov viedla k postupnému nárastu moci parížskych grófov. Odo I., gróf parížsky, bol zvolený za kráľa Francúzska napriek nárokom Karola III. Dynastický spor bol vyriešený až v roku 987, keď bol Hugo Kapet, parížsky gróf, zvolený po smrti posledného kráľa z rodu Karolovcov za francúzskeho kráľa. Kapet urobil z Paríža sídelné mesto svojho kráľovstva a založil kráľovský rod Kapetovcov, ktorý vládol vo Francúzsku v priamej línii až do roku 1328. Paríž ako sídlo Kapetovcov získal na význame a získal tým jasnú prevahu nad mestom Orléans. Na začiatku 11. storočia (posledná zmienka v roku 1007) mizne titul parížskeho grófa a parížske grófstvo ako samostatné územie zaniká, lebo územie je plne v rukách kráľa. Mesto začalo vyrastať i na druhom brehu. V roku 1137 bol mestský trh presunutý z námestia Place de Grève (dnešné Place de l’Hôtel-de-Ville) na nové miesto na pravom brehu na okraji mesta. Vznikla tak tržnica, neskoršia Les Halles. Prvá zastrešená tržnica bola otvorená v roku 1181. Na pravom brehu v roku 1154 začalo odvodňovanie močiarov medzi mestom a Montmartrom, čím sa začala formovať nová štvrť Marais. V roku 1163 biskup Maurice de Sully začal výstavbu katedrály Notre-Dame na ostrove Cité, ktorá nahradila predchádzajúci chrám Saint-Étienne. Pri tom bola zbúraná aj nemocnice Hôtel-Dieu a opodiaľ postavená nová. 19. mája 1182 bol vysvätený hlavný oltár katedrály. Kráľ Filip II. August (1165 – 1223) sa veľmi zaslúžil o rozvoj Paríža, lebo dal vybudovať mohutné mestské hradby. Pred svojim odchodom na tretiu križiacku výpravu nariadil vybudovať kamenné hradby okolo celého Paríža. Najprv vznikli hradby v rokoch 1190 – 1209 na pravom brehu. Na ľavom brehu prebiehala výstavba v rokoch 1200 – 1215. Chránené územia zahŕňalo 253 ha na oboch stranách rieky. Súčasne začal ako súčasť opevnenia budovať na pravom brehu na západnom okraji mesta kráľovský Louvre ako mocnú pevnosť (prvá časť bola dokončená v roku 1202), kam presídlil z Palais de la Cité, tradičného kráľovského paláca na ostrove Cité. V roku 1200 sa strhla medzi študentmi a oddielmi parížskeho prévôta bitka pri ktorej zomrelo päť osôb. Aby panovník zabránil ďalším konfliktom, udelil profesorom a študentom privilégium, podľa ktorého spadali pod jurisdikciu parížskeho biskupa. Tým dal základ ku vzniku Parížskej univerzity. Univerzitu uznal pápež Inocent III. vo svojej bule v roku 1215, ktorú roku 1231 potvrdil Gregor IX. Jednotlivé internáty sa sústreďovali na ľavom brehu. Najznámejšiu z nich, Collège de Sorbonne založil v roku 1257 Robert de Sorbon. S miestnou univerzitou sú spojené mená významných teológov ako napr. Albert Veľký a Tomáš Akvinský. Stredoveký Paríž sa pomaly rozdelil na dva odlišné celky. Na pravom brehu sídlil kráľ a obchodníci, prevládalo tu preto hospodárstvo a politika a na ľavom brehu Seiny sa formovalo intelektuálne centrum. Aj dlhá vláda Ľudovít IX. (1226 – 1270) znamenala pre Paríž významné zmeny. 26. apríla 1248 bola vysvätená na ostrove Cité Sainte Chapelle, v roku 1254 založil nemocnicu Quinze-Vingts určenú nevidiacim. Okolo roku 1250 vznikol Cura Regis alebo Parížsky parlament ako kráľovský súdny dvor, ktorého jedinou právomocou bolo súdiť. Napriek názvu nešlo o miestny súd, ale jeho právomoci siahali od Pikardie k Auvergne a od Pays de la Loire k Champagne. Okolo roku 1300 bol spísaný prvý zoznam názvov parížskych ulíc. V tej dobe v meste žilo asi 150 000 – 200 000 obyvateľov.V stredoveku Paríž prosperoval ako obchodné a intelektuálne centrum, jeho rozvoj dočasne prerušovali morové epidémie v 14. storočí a potom najmä storočná vojna s Anglickom v 15. storočí, ktoré viedli k tomu, že dvor mesto prechodne dokonca opustil. Za vlády kráľa Ľudovíta XIV., Kráľa Slnka (1643 – 1715) kráľovskú rezidenciu presídlili do blízkeho Versailles. V tomto období, označovanom ako Le Grand Siècle („Veľké Storočie“), bolo v meste vybudované veľké množstvo veľkolepých palácov a ďalších budov. Veľká francúzska revolúcia sa začala dobytím Bastily 14. júla 1789. V roku 1799 Napoleon Bonaparte využil nestabilitu novej vlády a chopil sa moci, najskôr ako prvý konzul, v roku 1804 sa potom v katedrále Notre-Dame sám korunoval za francúzskeho cisára. Chcel z Paríža vytvoriť najkrajšie mesto na svete. Za jeho vlády vyrástlo v Paríži najmä množstvo veľkolepých pomníkov. V roku 1814 Paríž dobyli anglické, pruské, rakúske a ruské vojská a Napoleon bol vypovedaný na ostrov Elbu. Do Paríža sa síce po úteku z ostrova v roku 1815 vrátil, ale po porážke pri Waterloo bol definitívne zosadený a deportovaný na Ostrov Svätej Heleny, kde v roku 1821 zomrel. Po druhej revolúcii v r. 1848, ktorá zvrhla krátko trvajúcu monarchiu, sa v čase neistoty chopil moci štátnym prevratom Napoleonov synovec, ktorý sa ako Napoleon III. vyhlásil v r. 1851 za cisára. Za jeho vlády Paríž rozkvitol na najkrajšie mesto Európy. Za to vďačí predovšetkým barónovi Haussmannovi, ktorý realizoval veľkolepú premenu stredovekého mesta na mesto so vzdušnými bulvármi a ulicami. Cisárstvo ukončila v roku 1870 prehraná prusko-francúzska vojna, končiaca sa obliehaním Paríža, nasledovanom Parížskou komúnou. Koniec 19. storočia predstavuje opäť obdobie veľkého rozmachu Paríža, nazývané tiež La Belle Époque („Krásna epocha“), ktoré dokumentuje usporiadanie Svetovej výstavy v r. 1889, pre ktorú bola vybudovaná Eiffelova veža, dnešný symbol Paríža. Paríž sa stal výstavným mestom, plným novo budovaných budov v štýle secesie. V roku 1900 Paríž usporiadal letné olympijské hry a ďalšie v roku 1924. V 60. rokoch sa Paríž opäť stal strediskom rozvoja modernej architektúry. To bolo symbolizované predovšetkým výstavbou obchodnej štvrte La Défense na západnom okraji mesta, ktorá sa stala moderným administratívnym centrom Európy. Komplex bol v roku 1989 doplnený budovou La Grande Arche („Veľký Oblúk“), ohromnou deravou kockou, do ktorej by sa vošla aj katedrála Notre-Dame. Ďalšou významnou stavbou bol mrakodrap Tour Montparnasse, vybudovaný r. 1973, v čase stavby najvyššia budova v Európe. Geografia Paríž sa nachádza v severostrednom Francúzsku, na severnom oblúku rieky Seiny, ktorého hrebeň zahŕňa dva ostrovy, Île Saint-Louis a väčší Île de la Cité, ktoré tvoria najstaršiu časť mesta. Ústie rieky na Lamanšskom prielive (La Manche) je od mesta asi 375 km. Mesto sa rozprestiera na oboch brehoch rieky. Mesto je relatívne rovné a najnižší bod je 35 metrov nad morom. Paríž má niekoľko výrazných kopcov, z ktorých najvyšší je Montmartre s výškou 130 m. S výnimkou odľahlých parkov Bois de Boulogne a Bois de Vincennes, pokrýva Paríž územie s rozlohou 87 km2. Posledná významná anexia odľahlých území mesta v roku 1860 mu dala nielen modernú podobu, ale vytvorila aj 20 obvodov, ktorých postupnosť určuje krúživý pohyb v smere hodinových ručičiek (mestské časti). Z roku 1860 s rozlohou 78 km2 sa mestské hranice v 20. rokoch 20. storočia mierne rozšírili na 86,9 km2. V roku 1929 boli lesné parky Bois de Boulogne a Bois de Vincennes oficiálne pripojené k mestu a jeho rozloha sa zvýšila na 105 km2. Metropolitná oblasť mesta má rozlohu 2 300 km2. Paríž je 450 km juhovýchodne od Londýna, 287 km južne od Calais, 305 km juhozápadne od Bruselu, 774 km severne od Marseille, 385 km severovýchodne od Nantes a 135 km juhovýchodne od Rouen (miery sú merané od katedrály Notre-Dame). Podnebie Paríž má typické západoeurópske oceánske podnebie, ktoré je ovplyvnené severoatlantickým prúdom. Celková klíma v priebehu celého roka je mierna a mierne vlhká. Letné dni sú zvyčajne teplé a príjemné s priemernými teplotami medzi 15 a 25 °C a priamym slnečným žiarením. Každý rok je však niekoľko dní, kedy teplota stúpne nad 32 °C. Niekedy sa vyskytujú dlhšie obdobia intenzívnejšieho tepla, ako napríklad vlna horúčav v roku 2003, kedy teploty prekročili niekoľko týždňov 30 °C, v niektorých dňoch dosiahli 40 °C a v noci zriedka klesli. Jar a jeseň majú v priemere mierne dni a svieže noci, ale menia sa a sú nestabilné. V obidvoch ročných obdobiach sa často vyskytuje prekvapivo teplé alebo chladné počasie. V zime je slnečné žiarenie zriedkavé; dni sú chladné, noci chladné, ale zvyčajne nad bodom mrazu pri nízkych teplotách okolo 3 °C. Mesto niekedy vidí slabý sneh alebo blýskanie. Priemerné ročné zrážky v Paríži sú 641 mm a po celý rok sú zaznamenané rovnomerne rozložené zrážky. Mesto je však známe občasnými prudkými dažďami. Najvyššia zaznamenaná teplota bola 25. júla 2019 42,6 °C a najnižšia 10. decembra 1879 -23,9 °C. Administratíva Mestská vláda Počas takmer celej svojej dlhej histórie s výnimkou niekoľkých krátkych období riadili Paríž priamo predstavitelia francúzskeho kráľa, cisára alebo prezidenta. Mestu nebola udelená samospráva Národným zhromaždením až do roku 1974. Prvým moderným zvoleným starostom Paríža bol Jacques Chirac, zvolený 20. marca 1977, ktorý sa stal prvým starostom mesta od roku 1793. Súčasnou starostkou je Anne Hidalgo, socialistka, ktorá bola zvolená 5. apríla 2014. Starosta Paríža je volený nepriamo voličmi Paríža; voliči každého z 20 obvodov mesta volia členov do Conseil de Paris (Parížska rada), ktorá následne volí starostu. Rada sa skladá zo 163 členov, pričom každé obvody majú pridelený počet kresiel v závislosti od počtu obyvateľov, od 10 členov za každé z najmenej obývaných obvodov (1. až 9.) až po 34 členov pre najľudnatejších (15.). Rada sa volí na základe pomerného zastúpenia v uzavretom zozname v dvojkolovom systéme. Zoznamy strán vyhrávajúce absolútnu väčšinu v prvom kole - alebo aspoň pluralitu v druhom kole - automaticky vyhrávajú polovicu sedadiel. Zostávajúca polovica kresiel sa prideľuje úmerne všetkým účastníkom, ktorí získajú najmenej 5% hlasov pomocou metódy najvyšších priemerov. To zaisťuje, že víťazná strana alebo koalícia vždy získa väčšinu kresiel, aj keď nezískajú absolútnu väčšinu hlasov. Rada je po zvolení vo vláde mesta prevažne pasívna, predovšetkým preto, že sa stretáva iba raz mesačne. Súčasná rada sa delí na koalíciu vľavo s 91 členmi vrátane socialistov, komunistov, zelených a extrémnej ľavice; a 71 členov za stredo-pravú, plus niekoľko členov z menších strán. Každý z 20 parížskych obvodov má svoju vlastnú radnicu a priamo volenú radu (conseil d'arrondissement), ktorá si volí starostu obvodného súdu. Rada každého okresu sa skladá z členov Conseil de Paris a tiež členov, ktorí pôsobia iba v rade okresu. Počet zástupcov starostu v každom obvode sa líši v závislosti od počtu obyvateľov. Celkovo je 20 starostov v obvode a 120 zástupcov starostu. Rozpočet mesta na rok 2018 bol 9,5 miliárd €, s deficitom 5,5 miliárd €. 7,9 miliárd € bolo určených na správu mesta a 1,7 miliardy € na investície. Počet zamestnancov mesta sa zvýšil zo 40 000 v roku 2001 na 55 000 v roku 2018. Najväčšia časť investičného rozpočtu bola určená na bývanie (262 miliónov €) a na nehnuteľnosti (142 miliónov €). Métropole du Grand Paris Métropole du Grand Paris alebo jednoducho Grand Paris vznikol 1. januára 2016. Je administratívnou štruktúrou pre spoluprácu medzi mestom Paríž a jeho najbližšími predmestiami. Zahŕňa mesto Paríž plus obce troch departementov vnútorných predmestí (Hauts-de-Seine, Seine-Saint-Denis a Val-de-Marne), plus sedem obcí na vonkajších predmestiach vrátane Argenteuil vo Val d'Oise a Paray-Vieille-Poste v Essonne, ktoré boli doplnené o hlavné letiská v Paríži. Metropola sa rozprestiera na 814 km2 a má populáciu 6,945 miliónov obyvateľov. Nová štruktúra je spravovaná metropolitnou radou pozostávajúcou z 210 členov, ktorí nie sú priamo volení, ale vyberajú si rady členských spoločenstiev. Do roku 2020 budú jej základné kompetencie zahŕňať urbanizmus, bývanie a ochranu životného prostredia. Prvý prezident metropolitnej rady, Patrick Ollier, republikán a starosta mesta Rueil-Malmaison, bol zvolený 22. januára 2016. Hoci v metropole žije takmer sedem miliónov ľudí a predstavuje 25 percent HDP Francúzska, má veľmi malý rozpočet: iba 65 miliónov € v porovnaní s 8 miliardami € mesta Paríž. Regionálna vláda Región Île de France vrátane Paríža a jeho okolitých komunít je riadený regionálnou radou, ktorá má svoje ústredie v siedmom obvode Paríža. Skladá sa z 209 členov zastupujúcich rôzne obce v regióne. Národná vláda Ako hlavné mesto Francúzska je Paríž sídlom francúzskej národnej vlády. Každý z vedúcich dôstojníkov má pre výkonnú moc svoje oficiálne bydlisko, ktoré tiež slúži ako ich kancelária. Prezident Francúzskej republiky má bydlisko v Elyzejskom paláci v 8. obvode, zatiaľ čo sídlo predsedu vlády žije v Hôtel Matignon v 7. obvode. Vládne ministerstvá sa nachádzajú v rôznych častiach mesta; veľa z nich sa nachádza v 7. obvode neďaleko Matignonu. Obe sídla francúzskeho parlamentu sa nachádzajú na ľavom brehu. Horná komora, Senát, sa stretáva v Luxemburskom paláci v 6. obvode, zatiaľ čo najdôležitejšia dolná komora, Assemblée Nationale, sa stretáva v Palais Bourbon v 7. obvode. Predseda Senátu, druhý najvyšší verejný činiteľ vo Francúzsku (prezident republiky je jeho jediným nadriadeným), má bydlisko v menšom paláci „Petit Luxembourg“, ktorý je prístavkom Luxemburského paláca. Najvyšší francúzsky súd sa nachádza v Paríži. Kasačný súd, najvyšší súd v súdnom poriadku, ktorý skúma trestné a občianskoprávne veci, sa nachádza v Justičnom paláci na Île de la Cité, zatiaľ čo Conseil d'État, ktorá poskytuje právne poradenstvo výkonnej moci a koná ako Najvyšší súd v správnom poriadku, ktorý rozhoduje súdne spory proti verejným orgánom, sa nachádza v Palais-Royal v 1. obvode. Ústavná rada, poradný orgán s najvyššou autoritou v oblasti ústavnosti zákonov a vládnych nariadení, sa stretáva aj v Montpensierovom krídle Palais-Royal. Paríž a jeho región sú sídlom niekoľkých medzinárodných organizácií vrátane UNESCO, Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj, Medzinárodnej obchodnej komory, Parížskeho klubu, Európskej vesmírnej agentúry, Medzinárodnej energetickej agentúry, Medzinárodnej organizácie Frankofónie, Inštitútu Európskej únie pre bezpečnostné štúdie, Medzinárodného úradu pre váhy a miery, Medzinárodného výstavný úrad a Medzinárodnej federácie pre ľudské práva. Podľa hesla „Iba Paríž je hodný Ríma; iba Rím je hoden Paríža“ je jediným sesterským mestom Paríža Rím, hoci Paríž má dohody o partnerstve s mnohými ďalšími mestami po celom svete. Policajná sila Za bezpečnosť v Paríži zodpovedá predovšetkým prefektúra Parížskej polície, odbor ministerstva vnútra. Dohliada na jednotky národnej polície, ktoré hliadkujú nad mestom, a tri susedné oddelenia. Zodpovedá tiež za poskytovanie pohotovostných služieb vrátane Parížskych hasičov. Jej ústredie je na Place Louis-Lépine v Île de la Cité. V prefektúre je 30 200 dôstojníkov a flotila viac ako 6 000 vozidiel vrátane policajných automobilov, motocyklov, hasičských vozidiel, člnov a helikoptér. Miestna polícia monitoruje okrem tradičných policajných povinností aj počet zliav z predaja vo veľkých obchodoch a overuje, či počas letných prázdnin je v každej štvrti otvorená aspoň jedna pekáreň. Národná polícia má vlastnú špeciálnu jednotku pre kontrolu nepokojov a kontrolu davu a bezpečnosť verejných budov s názvom Compagnies Républicaines de Sécurité (CRS), čo je jednotka založená v roku 1944 hneď po oslobodení Francúzska. Dodávky agentov PRS sú často vidieť v centre mesta, keď sa konajú demonštrácie a verejné udalosti. Políciu podporuje národná polícia, pobočka francúzskych ozbrojených síl, hoci na ich policajné operácie teraz dohliada ministerstvo vnútra. Tradičné képi vojakov boli v roku 2002 nahradené čiapkami a sila sa modernizovala, hoci stále nosia képi na slávnostné príležitosti. Kriminalita v Paríži je podobná ako vo väčšine veľkých miest. Násilný zločin je v centre mesta pomerne zriedkavý. Politické násilie je neobvyklé, aj keď v Paríži a iných francúzskych mestách sa môžu súčasne vyskytnúť veľmi veľké demonštrácie. Tieto demonštrácie, ktoré sa zvyčajne riadia silnou prítomnosťou polície môžu eskalovať na násilie. Panoráma mesta Urbanistika a architektúra Väčšina francúzskych vládcov od stredoveku sa rozhodla zanechať svoje stopy v tomto meste, ktoré na rozdiel od mnohých hlavných miest sveta nebolo nikdy zničené katastrofou alebo vojnou. Pri modernizácii svojej infraštruktúry v priebehu storočí si Paríž zachoval svoju históriu aj vo svojej uličnej mape. Na jeho začiatku, pred stredovekom, bolo mesto zložené okolo niekoľkých ostrovov a pieskových brehov v zákrute Seiny; z toho dve zostávajú dodnes: Île Saint-Louis a Île de la Cité. Tretím z nich je umelo vytvorená Île aux Cygnes z roku 1827. Moderný Paríž vďačí za veľkú časť svojho centrálneho plánu a architektonickej harmónie Napoleonovi III. a jeho prefektovi Seiny, Barónovi Haussmannovi. Medzi rokmi 1853 až 1870 prebudovali centrum mesta, vytvoril široké centrálne bulváre a námestia, predpísal štandardné fasády pozdĺž bulvárov a požadoval, aby fasády boli postavené z výrazného smotanovo šedého „parížskeho kameňa“. Taktiež postavili veľké parky okolo centra mesta. Vysoký počet obyvateľov v centre mesta sa výrazne líši od väčšiny ostatných západných veľkých miest. Parížske zákony o urbanizme sú od začiatku 17. storočia prísne kontrolované, najmä pokiaľ ide o zarovnanie ulíc, výšku budovy a rozmiestnenie budov. V nedávnom vývoji sa obmedzenie výšky budovy v rokoch 1974 - 2010 v centrálnych oblastiach zvýšilo z 37 metrov na 50 metrov a v niektorých periférnych štvrtiach Paríža na 180 metrov, zatiaľ čo v niektorých centrálnejších štvrtiach mesta sú ešte stále platné staršie zákony týkajúce sa výšky budov. Tour Montparnasse s výškou 210 metrov bol najvyššou budovou v Paríži a Francúzsku až do roku 1973, avšak v súčasnosti tento rekord drží mrakodrap Tour First v štvrti La Défense v Courbevoie, ktorý bol postavený v roku 2011. Parížske vzory európskej architektúry sa datujú už viac ako tisícročie, vrátane románskeho kostola opátstva Saint-Germain-des-Prés (1014–1163), rannej gotickej architektúry baziliky Saint-Denis (1144), katedrály Notre-Dame (1163–1345), plamienkovej gotiky Saint Chapelle (1239–1248), barokových kostolov Saint-Paul-Saint-Louis (1627–1641) a Les Invalides (1670–1708). V 19. storočí vznikol klasicistický kostol La Madeleine (1808–1842), Palais Garnier slúžil ako operný dom (1875), neo-byzantská bazilika Sacré-Cœur (1875–1919) a Eiffelova veža (1889). Medzi významné príklady architektúry 20. storočia patria Centre Georges Pompidou od Richarda Rogersa a Renza Piana (1977), Cité des Sciences et de l'Industrie od viacerých architektov (1986), Arabský svetový inštitút od Jeana Nouvela (1987), Pyramída Louvre od Ieoh Ming Peia (1989) a Opéra Bastille od Carlosa Otta (1989). Súčasná architektúra zahŕňa Musée du quai Branly - Jacques Chirac od Jeana Nouvela (2006), múzeum súčasného umenia Nadácie Louisa Vuittona od Franka Gehryho (2014) a nový Tribunal de grande instance de Paris od Renza Piana (2018). Bývanie Najdrahšie obytné ulice Paríža v roku 2018 podľa priemernej ceny za meter štvorcový boli v Avenue Montaigne (8. obvod), 22 372 € za meter štvorcový; Place Dauphine (1. obvod; 20 373 €) a Rue de Furstemberg (6. obvod), 18 839 € za meter štvorcový. Celkový počet bytov v Paríži v roku 2011 bol 1 356 074, čo predstavuje nárast od roku 2006, kedy tu bolo 1 334 815 bytov. Spomedzi nich bolo 1 165 541 (85,9%) hlavných rezidencií, 91 835 (6,8%) bolo sekundárnych rezidencií a zvyšných 7,3% bolo prázdnych (pokles z 9,2% v roku 2006). 62 percent budov Paríža pochádza z roku 1949 a skôr, 20 percent bolo postavených v rokoch 1949 až 1974 a iba zostávajúcich 18 percent budov bolo postavených po tomto dátume. Dve tretiny 1,3 milióna rezidencií v meste sú garsónkové/jednoizbové a dvojizbové byty. Paríž má v priemere 1,9 obyvateľa na jedno bydlisko, čo je číslo, ktoré zostalo konštantné od 80. rokov 20. storočia, ale je oveľa nižšie ako priemer 2,33 obyvateľa v Île-de-France. Iba 33 percent obyvateľov Paríža vlastní svoj byt (oproti 47 percentám za celé Île-de-France): prevažná časť obyvateľov mesta je v nájme. Sociálne alebo verejné bývanie v roku 2017 predstavovalo 19,9% z celkového počtu obyvateľov mesta. Distribúcia v jednotlivých okresoch mesta sa značne líši, od 2,6 percenta bývajúcich v bohatom 7. obvode po 24 percent v 20. obvode, 26 percent v 14. obvode a 39,9 percent v 19. obvode, čiže na chudobnejších juhozápadných a severných okrajoch mesta. V noci z 8. na 9. februára 2019 v období chladného počasia uskutočnila parížska mimovládna organizácia očné sčítanie bezdomovcov v meste. V Paríži započítali 3 641 osôb bez domova, z ktorých dvanásť percent boli ženy. Viac ako polovica bezdomovcov nimi boli už viac ako rok. 2 885 ich bývalo v uliciach alebo parkoch, 298 vo vlakových staniciach a staniciach metra a 756 v iných formách dočasného útočiska. Od roku 2018 to bol nárast o 588 osôb. Paríž a jeho predmestia Okrem doplnenia Bois de Boulogne, Bois de Vincennes a parížskeho heliportu v 20. storočí sa administratívne hranice Paríža od roku 1860 nezmenili. Od svojho založenia v roku 1790 vládlo v Paríži a jeho predmestiach väčšie administratívne oddelenie Seiny, ale stúpajúca populácia v prímestskej oblasti sťažovala udržanie tohto jedinečného celku. Tento problém bol vyriešený, keď bol „District de la région parisienne“ („okres Parížskeho regiónu“) od roku 1968 reorganizovaný na niekoľko nových departmentov: Paríž sa stal samostatným departementom a správa jeho predmestí bola rozdelená medzi tri nové departementy, ktoré ho obklopujú. Okres Paríža bol v roku 1977 premenovaný na „Île-de-France“, avšak tento skrátený názov „parížsky región“ sa dnes bežne používa na opis Île-de-France a ako vágny odkaz na celú parížsku aglomeráciu. Dlho zamýšľané opatrenia na zjednotenie Paríža s jeho predmestiami sa začali 1. januára 2016, keď vznikla Métropole du Grand Paris. Parížske spojenie s jeho predmestiami, najmä kvôli nedostatku predmestskej dopravy, sa s rastom parížskej aglomerácie stalo až príliš zjavným problémom. Keď sa Paul Delouvrier stal v roku 1961 hlavou parížskeho regiónu, sľúbil, že vyrieši nezhody na predmestiach Paríža: dva z jeho najambicióznejších projektov v regióne boli výstavba piatich prímestských „villes nouvelles“ („nových miest“) a sieť RER pre dochádzajúcich za prácou. Medzi 60. a 70. rokmi 20. storočia bolo postavených mnoho ďalších prímestských obytných štvrtí (grands ensembles), ktoré poskytujú lacné riešenie pre rýchlo sa rozvíjajúcu populáciu: Tieto okresy boli spočiatku spoločensky zmiešané, avšak len málo obyvateľov vlastnilo svoje domovy (rastúca ekonomika ich sprístupňovala stredným triedam až od 70. rokov 20. storočia). Demografia Podľa oficiálnej francúzskej štatistickej agentúry INSEE bola k 1. januáru 2019 oficiálna odhadovaná populácia Paríža 2 206 488 obyvateľov. Je to pokles oproti roku 2015 o 59 648 osôb, čo je takmer celkový počet obyvateľov 5. obvodu. Napriek tomuto poklesu zostáva Paríž najhustejšie osídleným mestom v Európe s 252 obyvateľmi na hektár. Tento pokles bol čiastočne spôsobený nižšou pôrodnosťou, odchodom obyvateľov strednej triedy a čiastočne z dôvodu možnej straty bývania v meste z dôvodu krátkodobého prenájmu pre cestovný ruch. Paríž je po Berlíne, Madride a Ríme štvrtým najväčším mestom v Európskej únii. Počet obyvateľov Paríža je dnes nižší ako historický vrchol 2,9 milióna z roku 1921. Hlavnými dôvodmi boli výrazný pokles počtu ľudí v domácnostiach a dramatická migrácia obyvateľov na predmestia v rokoch 1962 až 1975. Medzi faktory migrácie patrili industrializácia, vysoké nájomné, džentrifikácia mnohých vnútorných priestorov, premena obytného priestoru na kancelárie a väčšie bohatstvo pracujúcich rodín. Úbytok obyvateľstva v Paríži sa dočasne zastavil na začiatku 21. storočia; odhad počtu obyvateľov z júla 2004 vykázal po prvýkrát nárast počtu obyvateľov od roku 1954 a do roku 2009 počet obyvateľov dosiahol 2 234 000 ľudí, pred miernym poklesom v roku 2017. V roku 2018 opäť klesol počet obyvateľov. Pamätihodnosti Paríž má množstvo pamiatok od keltskej doby až po súčasnosť. Z historického Paríža však po rekonštrukciách v 18. a 19. storočí zostalo iba málo. Medzi najznámejšie pamiatky patria: Katedrála Notre-Dame Louvre Eiffelova veža Víťazný oblúk Invalidovňa Panteón Sainte-Chapelle Basilique du Sacré-Cœur Place de la Concorde Conciergerie Palais Garnier Pont Neuf Opéra National de Paris Najvýznamnejšie štvrte Île de la Cité a Île Saint-Louis: Najstaršie osídlenie mesta je spojené práve s ostrovom Île de la Cité (po slovensky ostrov Cité, doslova „ostrov (starého) jadra mesta“), kde vyrástla prvá galská osada, neskôr premenená na rímske mesto. V neskoršom období tu bolo jedno z centier mesta, takže tu nájdeme významné pamiatky ako katedrálu Notre-Dame, bývalú väznicu z čias francúzskej revolúcie Concièrgerie s úžasnou gotickou kaplnkou Sainte-Chapelle v areále dnešného Justičného paláca. Ostrov Île St-Louis (Ostrov Sv. Ľudovíta) bol tvorený dlho iba močaristými pastvinami a až v 17. storočí tu vyrástla obytná štvrť. Marais: Jedna z najzaujímavejších štvrtí mesta. Názov štvrte dokumentuje, že tu pôvodne boli močiare (marais znamená močiar). Po vysušení mokrín sa však stala obľúbenou oblasťou, obzvlášť v 17. storočí, keď tu vyrástlo veľké množstvo palácov. Štvrť sa stala aj sídlom kráľovského dvora – kráľovské urbanistické úsilie možno vidieť na Place des Vosges. Z mnohých palácov stojí za zmienku predovšetkým Hôtel de Sully, z ďalších Hôtel de Rohan, Hôtel de Sens a i. Tu tiež stála slávna pevnosť a väznica Bastila (La Bastille). Na nábreží Seiny sa nachádza prekrásna radnica zo 17. storočia (franc. Hôtel de Ville). Beaubourg a Les Halles: Dominantou tejto časti sú modernistické námestia obchodné centrum Forum des Halles a avantgardná kultúrna stavba Pompidouovho centra. Tuileries: Štvrť medzi Place de la Concorde (Námestie Svornosti) a Louvrom, kde sídlili francúzski králi, dnes tiež sídlo radu špičkových hotelov, butikov a ďalších obchodov. Z ďalších pamiatok treba spomenúť palác Palais Royal (Kráľovský palác). Opéra: Dominantou štvrte je divadlo Opéra National de Paris (Parížska národná opera). Významnou stavbou je aj kostol St. Madeleine, vybudovaný Napoleonom ako ohromná stavba vzhľadu antických chrámov. Champs-Elysées (po slovensky: Elyzejské polia): Štvrť pomenovaná podľa širokej ulice Avenue des Champs-Élysées, známa predovšetkým Víťazným oblúkom. Nachádzajú sa tu tiež Elyzejský palác, sídlo francúzskeho prezidenta, či výstavné pavilóny Grand Palais a Petit Palais, postavené pri príležitosti Svetovej výstavy v r. 1900. Z nich „Veľký palác“ ohromuje svojimi rozmermi. Od neho vedie cez rieku Seinu nádherný Most Alexandra III. (vybudovaný pri rovnakej príležitosti) k Invalidovni. Montmartre: Štvrť umelcov na vyvýšenine nad Parížom, známa tak svojim nočným životom (najmä v oblasti námestia Pigalle – nachádza sa tu tiež známy podnik Moulin Rouge), ako aj bielou bazilikou Sacré Coeur, týčiacou sa vysoko nad strechami štvrte. Na cintoríne Montmartre sú pochovaní o. i. Heinrich Heine, Edgar Degas, Hector Berlioz či Jacques Offenbach. Invalides: táto štvrť je známa predovšetkým Eiffelovou vežou a monumentálnym komplexom Invalidovne, podľa ktorej má svoj názov. Nachádza sa tu tiež Bourbonský palác, dnes sídlo Národného zhromaždenia (francúzskeho parlamentu). St-Germain-des-Prés: Kedysi jedna z najstarších štvrtí mesta, kde stojí najstarší kostol v Paríži – opátsky kostol St-Germain-des-Prés, sa po 2. svetovej vojne stala centrom intelektuálneho diania, sústredeného okolo kaviarní a barov. Z významných stavieb treba spomenúť Musée d’Orsay, múzeum výtvarného umenia, umiestnené v nádherne modernizovanej budove bývalej stanice. Latinská štvrť (Quartier Latin): Táto starobylá štvrť je známa predovšetkým svojou školskou históriou, nakoniec jej meno pochádza od prvých po latinsky hovoriacich študentov. Tu stojí slávna Sorbonna, nachádzajú sa tu aj známe lýceá. Inak je štvrť spájaná s umelcami, intelektuálmi a bohémskym spôsobom života. Z významných pamiatok sa tu nachádza tiež Panteón. Luxembourg: Pokojnejšia štvrť okolo Luxemburských záhrad s významnými objektmi Luxemburským palácom a kostolom St. Sulpice. Montparnasse: Do 2. svetovej vojny umelecké a literárne centrum, neskôr vystavené značnému úpadku, ktorému mala zabrániť výstavba administratívneho centra s mrakodrapom Tour Montparnasse. Z ďalších zaujímavostí sa tu nachádza vstup do parížskych katakomb. Na montparnasskom cintoríne našli posledný odpočinok o. i. Guy de Maupassant, André Citroën, Frédéric Auguste Bartholdi, Charles Baudelaire, Samuel Beckett či Jean-Paul Sartre. Doprava Paríž má od 19. storočia široké bulváre, ktoré však automobilovej doprave často nestačia. Mestská doprava má 4 druhy: Metro (14 trás, posledná 2001, linka 14 – automatická) RER – regionálna expresná sieť – 5 trás značených písmenami A-E a číslicami napr. A1-A5 podľa vetiev danej linky autobusy – v Paríži jazdí asi 4000 autobusov električky – nový spôsob dopravy, na juhu, západe a na severe pri hranici so štvrťou Saint Denis Paríž má dve letiská – staršie Orly a novšie letisko Charlesa de Gaulla. Železničná doprava Paríž je prirodzeným centrom a hlavným železničným uzlom Francúzska. Nevýhodou však je roztrieštenosť do piatich najdôležitejších hlavových (koncových) staníc: Gare du Nord (susediaca s Gare de l'Est) – vlaky pre smer: sever krajiny, Spojené kráľovstvo, Belgicko, Holandsko, Porýnie + severné Nemecko, vrátane TGV Gare de l'Est – vlaky pre smer: východ a severovýchod krajiny, južné Nemecko, Luxembursko, Švajčiarsko, vrátane TGV Gare d'Austerlitz (susediaca s Gare de Lyon) – vlaky pre smer: juh a juhovýchod krajiny, Taliansko, Španielsko, bez TGV Gare de Lyon – vlaky pre smer: juh a juhovýchod krajiny, južné Nemecko, Luxembursko, Švajčiarsko, Taliansko, vrátane TGV Gare Montparnasse – vlaky pre smer: západ a juhozápad krajiny, Španielsko, vrátane TGV Medzi „dvojstanicami“ Nord+Est a Lyon+Austerlitz je spojenie možné prímestskými vlakmi RER, a dopraviť sa od nich na Montparnasse je možné metrom cez prestupnú stanicu Châtelet. Železničná mapa regiónu Paríž RATP – doprava v Paríži Partnerské mestá Galéria Obyvateľstvo Počet obyvateľov je . Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov: Pozri aj Životné prostredie v Paríži Referencie Iné projekty Mestá v Île-de-France Hlavné mestá v Európe Európske hlavné mestá kultúry


text: Søren Aabye Kierkegaard (* 5. máj 1813, Kodaň, Dánsko – † 11. november 1855, Kodaň) bol dánsky filozof, spisovateľ a teológ, ktorý vychádzal z filozoficko-metafyzického predpokladu, že (dospelý) človek sa odlišuje tak od prírody ako aj od Boha. Kierkegaardova teória Anorganická a organická príroda sa vyznačuje tým, že sa v priestore a čase iba vyskytuje, zatiaľ čo človek môže existovať iba potiaľ, pokiaľ sa vzťahuje k svojej vlastnej situácii: sebavzťahovanie sa človeka k vlastnej situácii mu umožňuje zasahovať do tejto situácie a meniť ju. Človek je na rozdiel od zvieraťa, ktoré je úplne podriadené prírodnej nevyhnutnosti, jednotou alebo syntézou možnosti a nevyhnutnosti: človek sa môže rozhodovať. To, čo predchádza okamihu rozhodnutia, sa stáva minulosťou, to, čo po rozhodnutí nasleduje, sa stáva budúcnosťou vyplnenou možnosťami. Človek žije v časovosti, pokiaľ sa ako jednota minulosti, okamihu a budúcnosti vzťahuje k existencii v čase ako jednote možnosti a nevyhnutnosti. Na druhej strane oproti Bohu je človek bytosť konečná, jeho sloboda je vždy obmedzená, pretože človek je vo svojej existencii vždy závislý od okolností, od toho, čo je nevyhnutné. Ale tým, že človek má slobodný vzťah k možnostiam svojej situácie, prekračuje hranice konečnosti a nevyhnutnosti a žije tak, ako keby bol okamih večnosťou. Samu slobodu si človek nemôže zvoliť, je slobodný nezávisle od svojej vôle. Na druhej strane má voľnosť v tom smere, ako bude so svojou slobodou nakladať. A práve v tom spočíva vlastná existenciálna otázka, a síce čo si počať so svojim životom, so svojou existenciou. Podľa Kierkegaarda existuje rad principiálne odlišných, hierarchicky usporiadaných existenciálnych možností alebo štádii, pričom človek nemusí prejsť nižšími, aby mohol realizovať vyššie: niektoré môže preskočiť, či dokonca sa môže vrátiť k nižším. Pri najhrubšom filozofickom priblížení možno podľa Kierkegaarda rozlíšiť tri možnosti/ štádiá existencie: estetickú, etickú a náboženskú. Každé štádium obsahuje názor o tom, v čom pre človeka spočíva pravda a či vôbec existuje nejaká pravda. Rozhodnúť o tom, ktorá existenčná možnosť/ štádium je najlepšie nie je možné ani filozoficky ani vedecky. Prechod od jedného štádia do druhého sa v existenciálnom i logickom ohľade realizuje skokom Buď – Alebo. Dielo Kierkegaard vydával niektoré svoje spisy pod rozličnými pseudonymami, napriek tomu sa rýchlo rozšírilo, kto sa za nimi skrýva: Buď – alebo (Enten – Eller, 1843) Bázeň a chvenie (Frygt og Bæven, 1843) Pojem úzkosti (Begrebet Angest, 1844) Filozofické zlomky alebo Zlomok filozofie (Philosophiske Smuler eller Smule Philosophi, 1844) Štádiá na ceste životom (Stadier paa Livets Vei, 1845) Uzatvárajúci nevedecký dodatok k Filozofickým zlomkom (Afsluttende uvidenskabelig Efterskrift til de philosophiske Smuler, 1846) Súčasnosť - táto esej tvorila pôvodne súčasť jeho obširnej recenzie anonymného románu Dva veky (En literair Anmeldelse, 1846) Skutky lásky (Kjerlighedens Gjerninger, 1847) Nemoc k smrti (Sygdommen til Døden, 1849) Cvičenie v kresťanstve (Indøvelse i Christendom, 1850) O mojej spisovateľskej činnosti (Om min Forfatter-Virksomhed, 1851) Čomu sa naučíme od ľalií a vtákov. (česky, 2015) Posúďte sami! (Dømmer selv!, 1851-1852, publikované posmrtne 1876) Okamih (Øieblikket, 1855) Čemu se naučíme od polnich lilií a nebeského ptactva (česky, 2015) V slovenčine a češtine Démuth, A. Postskriptum ku Kierkegaardovi. Schola Philosophica, 2006, 139 s. ISBN 80-969487-0-9 Králik, R. Problém zvaný Kierkegaard. Bratislava, 2006, 82 s. ISBN 80-969503-7-1 Králik, R. Zápas Sørena Kierkegaarda. FF UKF Nitra, 2006, 52 s. ISBN 80-8094-025-8 Mikulová-Thulstrupová, M. Kierkegaard a dějiny křesťanské zbožnosti. CDK, 2005, 228 s. ISBN 80-7325-056-X Olšovský, J. Niternost a existence - Úvod do Kierkegaardova myšlení. Akropolis, 2005, 262 s. ISBN 80-86903-08-7 Šestov, L. Kierkegaard a existenciální filosofie. Oikúmené, 1997, 102 s. ISBN 80-86005-44-5 Umlauf, V. Kierkegaard. Hermeneutická interpretace. CDK, 2005, 320 s. ISBN 80-7325-064-0 Králik, R. Diatka, C. Čistota srdca. FF UKF Nitra, 2007, 300 s. ISBN 978-80-8094-195-6 Králik, R. Khan, A. Máhrik, T. Sapík, M. (eds) Kierkegaardovo zrkadlo pre súčasnosť. University of Toronto, Kierkegaard Circle a CERI.SK FF UKF Nitra 2010, 333 s. . ISBN 978-0-9809365-2-0. (25 štúdií česky a slovensky. Napr: J. Stewart, M. B. Matuštík, G. Pattison, A. Hannay, A. Burgess, A. Khan...) Petkanič, M. Filozofia vášne Sørena Kierkegaarda. Kraków: Towarzystwo Słowaków w Polsce, 2010, 202 s. ISBN 978-83-7490-303-5 Králik, R. Khan, A. Máhrik, J. Turnbull, L. Torok (eds). Kierkegaard ako výzva k súčasnému svetu.University of Toronto, Kierkegaard Circle a CERI.SK FF UKF Nitra 2011, ISBN 978-0-9809365-5-1. (23 štúdií česky a slovensky. Napr: A. Burgess, A. Khan, S. Evans, M. M. Thulstrupová, N. Thulstrup, J. Martin, J. Turnbull, G. Schreiber plus preklady Kierkegaarda JaP...) Králik, R. Khan, M. Pavlíková, M. Roubalová, M. Štúr(eds). Kierkegaard ako filozof lásky.University of Toronto, Kierkegaard Circle a CERI.SK FF UKF Nitra 2012, ISBN 978-0-9809365-8-2. v tlači - termín vydania 1.12.2012. (19 štúdií česky a slovensky. Napr. Abrahim H. Khan, Stephen C. Evans, Roe Fremstedal, Simon Podmore, Patrick Stokes ...) Bieliková, Mária. Bipolarita etického a estetického v próze Hermanna Hesseho so zreteľom na filozofické kategórie Sörena Kierkegaarda. Banská Bystrica : FiF UMB, 2002. ISBN 80-8055-667-9 Štefeček, J. : Vášeň Sørena Kierkegaarda. In: Etické mosty. University of Toronto, Toronto: 2011, s. 1-82. ISBN 978-0-9809365-6-8 Králik, R. Khan, P. Repar, et al. Kierkegaard and Existential Turn - Kierkegaard a existenciálny obrat : Acta Kierkegaardiana. Supplement 4. University of Toronto, Kierkegaard Circle a CERI.SK FF UKF Nitra 2014. - 350 s. - ISBN 978-0-9878168-3-2. (studie česky a slovensky) Jiné projekty: Externé odkazy Kierkegaardove rukopisy Stránka o Sørenovi Kierkegaardovi – Stredoeurópsky výskumný ústav Sorena Kierkegaarda Narodenia v 1813 Úmrtia v 1855 Osobnosti z Kodane Dánski filozofi Dánski spisovatelia Dánski spisovatelia románov Úmrtia na tuberkulózu


Miliónový veľkofilm o Štefánikovi bude meškať, producent sa pochytil s režisérkou – Denník N 25. mája 2018 15:42 Miliónový veľkofilm o Štefánikovi bude meškať, producent sa pochytil s režisérkou Milan Rastislav Štefánik. Foto – TASR Prípravy slovenského veľkofilmu kritizovala opozičná SaS. Štátni koproducenti hovoria o meškaní, minuté peniaze však majú zatiaľ riadne vyúčtované. Príprava nakrúcania prvého veľkofilmu o Milanovi Rastislavovi Štefánikovi nie je bez problémov a už dnes je jasné, že avizovaná premiéra filmu sa bude posúvať. Film s názvom Generál by mal byť jedným z najdrahších v slovenskej histórii. Podľa zmluvy s hlavným koproducentom, verejnoprávnou RTVS, by mal stáť až 4,5 milióna eur. Telerozhlas sa má na výrobe filmu podieľať sumou 1,2 milióna eur s DPH. Generál by mal byť prvým veľkofilmom o jednom z najvýznamnejších slovenských politikov. Premiéru by mal mať budúci rok, keď si pripomenieme sté výročie Štefánikovej tragickej smrti. Štefánik zahynul po páde svojho lietadla 4. mája 1919. Milana Rastislava Štefánika nezostrelili (+podcast) Podľa pôvodných plánov ho mali do kín uviesť vo februári 2019, v máji ho mala RTVS odvysielať vo forme televíznej minisérie. Lenže k nakrúcaniu zatiaľ nedošlo, aj keď sa malo začať vlani v septembri. Producenti sľubujú, že prvá klapka padne v lete. Problémy medzi tvorcami Výrobu do istej miery skomplikovalo hľadanie nového režiséra. Autorka scenára a pôvodná režisérka Mariana Čengel Solčanská, známa režírovaním filmu Únos, sa pochytila s hlavným producentom a


Neurologické oddelenie mi P66599004101 - ProCare a Svet Zdravia Centrum intervenčnej angiológieCentrálne operačné sály a centrálna sterilizáciaCentrum pediatrickej nefrológieCentrum športovej medicínyChirurgické oddelenieCHIRURGICKÝ KLASTERGERIATRIA, ODCHGynekologicko - pôrodnícke oddelenieHematologicko – transfúziologické oddelenieHepatobiliárne centrumINFEKTOLÓGIAINTERNISTICKÝ KLASTERJednodňová zdravotná starostlivosťKLASTER JZS, COS A CSKLASTER OAMIS A URGENTKLASTER ŽENA A DIEŤAMammárne centrumNeonatologické oddelenieNeurochirurgiaNeurologické oddelenieOAMIS (ARO, JIS)Oddelenie nukleárnej medicínyOddelenie pneumológie a ftizeológieOddelenie úrazovej chirurgieVnútorné lekárstvoOnkochirugiaONKOLOGICKÝ KLASTEROrtopedické oddeleniePediatrické oddelenieRÁDIOLÓGIAŠPECIALIZOVANÉ CENTRÁURGENTUrologické oddelenie Pondelok 15:00 - 18:00 Utorok 15:00 - 18:00 Streda 15:00 - 18:00 Štvrtok 15:00 - 18:00 Piatok 15:00 - 18:00 Sobota 15:00 - 18:00 Nedeľa 15:00 - 18:00 Špitálska ul.č.2, 071 01 Michalovce NEUROLÓGIA sa nachádza na 2. poschodí Nemocnice novej generácie. Stanovisko sestier NEUROLÓGIA: +421 56 641 6690 Primár NEUROLÓGIA: +421 56 641 6698 Manažér klastra: +421 56 641 6695 Vedúca sestra klastra: +421 56 641 6695 Lekárska izba NEUROLÓGIA: +421 56 641 6692 Všetky e-mailové adresy majú formát: meno.priezvisko@svetzdravia.com Informácie o zdravotnom stave pacienta podáva primár alebo lekár denne od 15.00 – 16.00 hod. Zdravotná starostlivosť je poskytovaná na štandardných jedno alebo dvojlôžkových izbách alebo na nadštandardných izbách Poskytuje kompletnú diagnosticko-terapeutickú starostlivosť pre široké spektrum neurologických ochorení. kompletná diferenciálna diagnostika sonografické vyšetrenie – Duplex extrakraniálnych tepien a transkraniálny Doppler EMG vyšetrenie a evokované potenciály kompletné vyšetrenie likvoru (vrátanie cytológie) MUDr. Suč Martin Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce primár MUDr. Kolibašová Martina Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce zástupca primára MUDr. Virčíková Veronika Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Mihóková Júlia Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Takáčová Patrícia Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Kádašiová Tamara Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Kudrovč Miroslav Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár Dr. Oksana Kudyk Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Skybová Dominika Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Kissiová Veronika Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Dreisigová Zuzana Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Semjanová Ľudmila Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár MUDr. Feďáková Daniela Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce lekár Mgr. Dzurindáková Jozefína Neurologické oddelenie, Nemocnica Michalovce manažérka dennej zmeny


Ako upraviť formulár adresy pre firmy? (prestashop) | [BE]CREA TM Domov / Kódovanie / Ako upraviť formulár adresy pre firmy? (prestashop) Tak ak chcete IČO, pôjdete do nastavení Lokalizácia -> Krajina a dáte do formátu adresy IČO (dni) Pokiaľ zaškrtnete pole – Potrebujete IČO – tak Vám vo formulári vyskočí IČO a musia ho zadávať aj osoby, čo nie je naším cieľom / preto to NEmusíme povoliť /* if ($country->isNeedDni() && (!Tools::getValue(‘dni’) || !Validate::isDniLite(Tools::getValue(‘dni’)))) { } elseif (!$country->isNeedDni()) { /* if ($country->need_identification_number && (!Tools::getValue(‘dni’) || !Validate::isDniLite(Tools::getValue(‘dni’)))) { {if $field_name eq ‘dni’} {assign var=”dniExist” value=true}
 {l s=’Identification number’} * <input class=”form-control” data-validate=”{$address_validation.$field_name.validate}” type=”text” name=”dni” id=”dni” value=”{if isset($smarty.post.dni)}{$smarty.post.dni}{else}{if isset($address->dni)}{$address->dni|escape:’html’:’UTF-8′}{/if}{/if}” /> {l s=’DNI / NIF / NIE’}
 <input class=”is_required form-control” data-validate=”{$address_validation.dni.validate}” type=”text” name=”dni” id=”dni” value=”{if isset($smarty.post.dni)}{$smarty.post.dni}{else}{if isset($address->dni)}{$address->dni|escape:’html’:’UTF-8′}{/if}{/if}” />

 {l s=’VAT number’}{if isset($required_fields) && in_array($field_name, $required_fields)} *{/if} <input type=”text” class=”form-control validate” data-validate=”{$address_validation.$field_name.validate}” id=”vat-number” name=”vat_number” value=”{if isset($smarty.post.vat_number)}{$smarty.post.vat_number}{else}{if isset($address->vat_number)}{$address->vat_number|escape:’html’:’UTF-8′}{/if}{/if}” />
 {l s=’Identification number’}  <input class=”form-control” type=”text” name=”dni” id=”dni” value=”{if isset($smarty.post.dni)}{$smarty.post.dni}{else}{if isset($address->dni)}{$address->dni|escape:’html’:’UTF-8′}{/if}{/if}” />
 Lie - 5. december 2016 Pokiaľ chceme aby ľudia nakupovali aj bez prihlásenia, tak je potrebne upraviť aj : Otvoríte si: themes/-vaša-téma-/authentication.tpl 😉


Mužské problémy - Zdravy obchod MKVV > Zdravotné problémy>Mužské problémy Mužské problémy 34 produkty Kvalitný sypaný bylinný čaj určený na konkrétny problém: Napomáha pri problémoch s prostatou, pôsobí preventívne proti jej zväčšovaniu, zmierňuje zápal, zlepšuje funkciu. Obsah: 50g