Marbella | spanielsko-reality.eu - Nehnuteľnosti v Španielsku Marbella je kozmopolitným a najnavštevovanejším miestom na Costa del Sol. Ročne ho navštívi vyše 200 tisíc turistov z celého sveta. Na rozlohe 114 km2 žije asi 125 tisíc obyvateľov najrôznejších národností. Marbella je chránená pohorím Sierra Blanca, vďaka ktorému sa tu vytvára mikroklíma a priemerná ročná teplota dosahuje 18 stupňov. Oblasť je príjemná celoročnou klímou s krásnymi plážami a veľkým množstvom barov, reštaurácií, klubov a kvalitných golfových ihrísk, ktoré sú vyhľadávané turistami z celého sveta. Marbella je ideálnym miestom pre všetkých milovníkov relaxu, luxusu, zábavy vo dne i v noci a športového vyžitia v rôznych smeroch – vodné športy, jazda na koni, golf atď. Okrem toho tu nájdete 24 nádherných pláží rozprestierajúcich sa na území 27 kilometrov. Medzi najvyhľadávanejšie pláže patria: Playa de Guadalmina – nachádza sa blízko oblasti San Pedro de Alcántara a je dlhá 1600 metrov. Môžete tu vyskúšať najrôznejšie vodné športy. V jej tesnej blízkosti je možné vidieť historické ruiny z 3. storočia, ktoré sú však starostlivo oddelené a chránené ako archeologická pamiatka. Playa de linda vista – táto pláž je menšia ako predchádzajúce, rozlieha sa na 550m a tiež sa v blízkosti objavili historické pamiatky. V roku 1992 jej bola udelená cena za čistotu. Playa de Cortijo Blanco – najpokojnejšia pláž Playa de Puerto Banús – veľmi rušná, 1000 metrov dlhá pláž, plná turistov, s množstvom vodných športov. V centre Marbelly nájdete námestie menom Plaza de los Naranjos, kde môžete obdivovať radnicu zo 16. storočia a tiež osemhrannú fontánu z mramoru postavenú v roku 1704. Ďalším zaujímavým miestom je veža Torre Ladrones, čo je vôbec prvá signálna veža na marbellskom území za vlády Arabov v Andalúzii. V starej časti mesta môžeme pozorovať hradbu pevnosti Alcazaba, miesto, ktoré sa tu všeobecne nazýva „El Castillo“. Ďalším zaujímavým miestom je Múzeum Bonsaj s unikátnymi kúskami s viac ako 500 ročnou históriou. Patrónom mesta Marbella je San Barnaby a ten si samozrejme zaslúži svoju oslavu. Sviatky sa konajú v týždni okolo 11. júna. 16. júla, teda v čase hlavnej sezóny, sa koná sviatok všetkých rybárov a námorníkov, tzv. Fiesta de la Virgen del Carmen. Z miestnych prístavov večer vyplávajú na lodiach rybári a pripravia nejaký program, lode sú osvietené, alebo vytvárajú zaujímavé obrazy. Všetko vrcholí ohňostrojom. Pod obec Marbella spadajú zároveň aj ďalšie nemenej dôležité miesta: San Pedro de Alcántara, Puerto Banús, Las Chapas. Večerný život je treba zažiť v neďalekom luxusnom a vo svete známom Puerto Banús s krásnym prístavom plným luxusných jácht, drahých áut a promenády svetových módnych značiek. 9 thoughts on “Marbella” 14. novembra 2015 22:13 [...] previesť po jej úzkych uličkách na chrbáte somára, ktorý slúži ako miestne „taxi“. Marbella je zas obľúbené miesto milovníkov luxusu – autá, jachty, [...] Česi v Marbelle – COSTALIA – Španielsko reality 14. novembra 2015 23:51 Estepona prístav – COSTALIA – Španielsko reality 15. novembra 2015 0:12 [...] meste Estepona sa hovorí, že z nej bude onedlho druhá Marbella, ktorá je vzdialená len cca 30 minút jazdy [...] Estepona – druhá Marbella – spanielsko-reality.eu 16. novembra 2015 1:10 [...] môže rýchlo dobehnúť svoju staršiu sestru, najznámejšie mesto na Costa del Sol, mesto Marbella, ktoré je vzdialené len cca 30 km od [...] Koupili dům v Marbelle a pak jej celý rekonstruovali 13. mája 2016 9:52 13. mája 2016 10:26 20. augusta 2017 19:54 Estepona prístav – 24. augusta 2017 13:01 24. augusta 2017 13:26


Často kladené otázky - Ako vyzerá koordinácia? Navštívili ste už našu stránku o koordinácii sociálneho zabezpečenia? Modernizovaná koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia Týmto pojmom sa označuje súbor nových predpisov, ktoré sa uplatňujú od 1. mája 2010: nariadenia 883/2004 a 987/2009. Pravidlá týkajúce sa koordinácie sa budú vzťahovať na širší okruh občanov: nebudú sa týkať len pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, ale aj osôb, ktoré sú momentálne bez práce, ešte nepracujú alebo trh práce už opustili. Rozsah uplatňovania koordinačných pravidiel sa z dôvodu prispôsobenia vývoju vo vnútroštátnych predpisoch sociálneho zabezpečenia rozšíril o nové dávky, akými sú dávky počas otcovskej dovolenky alebo preddôchodkové dávky. Ďalším cieľom nových nariadení je vytvorenie nástrojov a štruktúrovaných postupov zameraných na skvalitnenie služieb pre ich používateľov. Do mája 2012 by sa mala uviesť do plnej prevádzky nová sieť pre elektronickú výmenu informácií o sociálnom zabezpečení (systém EESSI, pozri nižšie). Ak sa chcete dozvedieť viac o tom, ktoré nové pravidlá sa na vás vzťahujú a ako sa vaša situácia môže zmeniť v dôsledku novej legislatívy, prečítajte si najčastejšie otázky. Elektronická výmena informácií o sociálnom zabezpečení Jedným z hlavných nových prvkov, ktoré sa objavili v nových nariadeniach, je povinnosť výmeny informácií o sociálnom zabezpečení výhradne elektronickými prostriedkami (článok 4 nariadenia 987/2009). Bol vytvorený spoločný zabezpečený rámec – systém EESSI (elektronická výmena informácií o sociálnom zabezpečení). Očakáva sa, že systém zohrá dôležitú úlohu pri uľahčovaní spolupráce medzi inštitúciami a povedie k lepšiemu uplatňovaniu práv občanov, napr. pri vyplácaní dávok. Papierové verzie elektronických formulárov už nebudú potrebné. V niektorých prípadoch budú nahradené tzv. prenosnými dokumentmi. Viac informácií nájdete v najčastejších otázkach o žiadostiach a formulároch.


source: wikipedia

text: Cerintus (2. stor.) alebo Cerinthus alebo Kerinthos, je najstarší predstaviteľ kresťanského gnosticizmu, ktorý získal vzdelanie pravdepodobne v Alexandrii. Externé odkazy Starorímske kresťanstvo Heretici Gnosticizmus


Na stiahnutie


Produkty Pôžička na čokoľvek Vy viete najlepšie, čo práve potrebujete. Potrebujete peniaze na financovanie vašich potrieb? S pôžičkou na čokoľvek máte peniaze na počkanie a bez dokladovania, na čo ich použijete. Viac Peniaze mám rýchlo a na čo chcem Pôžičku môžem mať jednoducho a rýchlo online, bez zbytočných dokladov. - Pôžička bez dokladovania účelu - Až do výšky 35 000 € Bezúčelová hypotéka Vezmite si hypotéku (úver zabezpečený nehnuteľnosťou), pri ktorom nemusíte dokladovať účel použitia peňazí. Môžete ich použiť na čokoľvek. Viac Peniaze chcem využiť podľa svojich predstáv Nechcem sa nijak obmedzovať a peniaze využiť na to, čo práve potrebujem. Peniaze môžem použiť na rekonštrukciu, nové zariadenie alebo na nové auto, či dovolenku. - Peniaze môžete použiť na čokoľvek - Splatnosť až 30 rokov


source: fineweb

text: Prídavné spaľovanie Prídavné spaľovanie alebo forsáž je súčasť niektorých prúdových motorov, prevažne v nadzvukových vojenských stíhačkách. Jeho úlohou je dočasné zvýšenie ťahu prúdového motora v situáciách, kde je požadované zväčša krátkodobé zvýšenie výkonu stroja. Sú to situácie ako vzlet, bojové manévre alebo nadzvukový let. História[upraviť | upraviť zdroj] Za predchodcu lietadiel s prídavným spaľovaním je možné považovať projekt lietadla Caproni-Campini N.1, navrhnutý v roku 1931 a postavený v roku 1940. Ten mal ale ešte prúd vzduchu vytváraný piestovým motorom. Pre turbínový motor bolo prídavné spaľovanie použité v projekte lietadla Miles M.52 počas posledných rokov druhej svetovej vojny. Princíp[upraviť | upraviť zdroj] Zvýšenie ťahu je dosiahnuté vstrekovaním paliva priamo do výtokovej trysky za turbínou. Palivo je zapálené horúcimi prúdiacimi plynmi a okamžite zvyšuje ťah prúdového motora približne o jednu tretinu. Z princípu je prídavné spaľovanie veľmi náročné na spotrebu paliva, preto sa používa iba v určitých situáciách a v obmedzenom čase. Výnimkou je motor Pratt & Whitney J58 použitý na pohon lietadla SR-71 Blackbird, ktorý bol konštruovaný na dlhé lety s režimom zapnutého prídavného spaľovania. Použitie[upraviť | upraviť zdroj] Jediné civilne lietadlá, vybavené motormi s prídavným spaľovaním, sú Concorde a Tupolev Tu-144. Tie používajú „wet“ režim pri štarte a pre skrátenie času stráveného pri podzvukovom lete (na prekonávanie zvukovej bariéry), kedy je najväčší odpor vzduchu. Okrem týchto dvoch civilných výnimiek je možné nájsť motory s prídavným spaľovaním iba vo vojenských a experimentálnych lietadlách. Iné projekty[upraviť | upraviť zdroj] Zdroj[upraviť | upraviť zdroj]


Znovu Napísať Heslo:


text: V poslednú júlovú nedeľu, 31.júla 2011 sa všetci priaznivci cezhraničného priateľstva môžu tešiť na Slávnosti bratstva Čechov a Slovákov na Veľkej Javorine. Okrem pobytu v nádhernej prírode na vrchole najvyššej hory Bielych Karpát čaká učastníkov pestrá ponuka programov, ktoré symbolizujú nielen spoločnú minulosť dvoch, dnes už samostatných štátov, ale aj nadštandardné spolunažívanie v spoločnej Európe. Podujatie má svoj klasický priebeh. Celodenný pestrý kultúrny program sólistov, skupín a súborov rôznych žánrov, predaj remeselníckych produktov, hry a súťaže pre deti. Z množstva účinkujúcich možno spomenúť folklórne súbory Brezová, Kýčer, ľudovú hudbu Borovienku z Lančára či skupinu Maryland z Trenčína. Aj tento rok zohrajú rozhodujúcu úlohu pri financovaní jednotlivé kontaktné kraje – Zlínskya Juhomoravský z Českej republiky a Trenčiansky a Trnavský zo Slovenska. Samozrejme, do kasy slávností prispievajú aj samosprávy obcí a miest z obidvoch strán hranice ako aj vzácni sponzori. Príďte 31.júla na Javorinu, čaká na vás program plný tanca, spevu a hudby v podaní skupín a súborov z obidvoch strán hranice.Ďalšie informácie, mapy a kontakty nájdete na portáli ziveslovensko.sk


text: Fritz Mauthner (* 22. november 1849, Hořice, Rakúske cisárstvo – † 29. jún 1923, Meersburg, Nemecko) bol nemecký básnik a filozof, ktorý anticipoval filozofiu jazyka 20. stor. Podľa Mauthnera jazyk vytvára falošný dojem, že poskytuje objektívny obraz sveta. V skutočnosti sa tento obraz tvorí v súlade s našimi praktickými potrebami, z čoho plynie relativita svetonázorov, ktoré nachádzajú svoj výraz v rôznych jazykoch. Mauthner podáva nominalistickú kritiku jazyka s cieľom zbaviť sa tyranie jazyka, slovnej poverčivosti ako viery, že slová zodpovedajú objektívnym danostiam skutočnosti. Jazyk skrz-naskrz preniknutý metaforickosťou. Táto metaforickosť na jednej strane znemožňuje jazyku fungovať ako nástroj poznania, no na druhej strane mu umožňuje byť prostriedkom umeleckého vyjadrovania sa. Mauthner svoju kritiku jazyka rozvíja výslovne nadväzujúc na Kantovu kritiku rozumu, no na rozdiel od Kanta Mautnerovi ide o to, aby preukázal nemožnosť ľudského poznania vôbec, teda nielen v metafyzike a filozofii, ale aj v prírodných vedách. Mauthner tak dospieva k totálnemu skepticizmu existencialistického zafarbenia. Metodicky Mauthner vychádza zo stotožnenia myslenia a hovorenia, možnosť poznania skúma na základe jazyka a popiera túto možnosť radikálnym pochybovaním o jazyku, pričom jazyk skúma: ako nástroj poznania; ako vyjadrovací prostriedok básnika; ako dorozumievací prostriedok v každodennom živote. Dielo Beiträge zu einer Kritik der Sprache, IIII, 19011902 Aristoteles. Ein unhistorischer Essay, 1904 Spinoza, 1906 Die Sprache, 1906 Wörterbuch der Philosophie. Neue Beiträge zu einer Kritik der Sprache, III, 1910 Schopenhauer, 1911 Der letzte Tod des Gautama Buddha, 1913 Erinnerungen I (Prager Jugendjahre), 1918 Ausgewählte Schriften, I-VI, 1919 Muttersprache und Vaterland, 1920 Der Atheismus und seine geschichte im Abendlande, IIV, 19201923 Spinoza. Ein Umriss seines Lebens und Wirkens, 1921 /2. vyd. diela Spinoza z r. 1906 Selbstdarstellung, 1922 Gottlose Mystik, bez vročenia /asi 1924 Die drei Bilder der Welt. Ein sprachkritischer Versuch, 1925 Externé odkazy Nemeckí filozofi Nemeckí básnici Filozofi židovského pôvodu Nemecké osobnosti židovského pôvodu


Vzdelávanie a mládež


source: CulturaX

text: HABA Triedenie tvarov Magický les | zlavy.sme.sk ZľavyKrásapleťHABA Triedenie ... HABA Triedenie tvarov Magický les Zostáva:156 dní 17:15:32x Táto vkladačka ponúka skvelú zábavu. Žiarivé pestrofarebné tvary sú pripravené, aby ich dieťa dostalo do vkladačky cez vytvarované otvory. Tvary sú z masívneho dreva, ktoré sa... Zostáva:12:03:25x MEZOTERAPIA - moderná metóda v omladzovaní pleti Vám vypne vrásky a zregeneruje pokožku teraz so super zľavou 84%! Omladnite ľahko a rýchlo s tvárovou mezoterapiou v Štúdiu Jein len za 9,90 €! 29.07.2016 - 31.03.2017 Zostáva:11:03:25x Zostáva:1 deň 06:04:25x Beurer FC 72 Ionizačná tvárová sauna Slovensko Zostáva:1 deň 06:44:26x Tvarovacie a sťahujúce pásy (balenie 2 kusy), Potrebujete rýchle a efektívne riešenie, ako zakryť pneumatiku na brušku a bokoch? My vám ho prinášame v podobe tvarovacieho a sťahujúceho pásu (2 kusy v balení) so zľavou až do 69%. Na výber máte z dvoch dostupných veľkostí S/M teraz len za 6,90 eur namiesto pôvodných 19,95 eur alebo pás L/XL v hodnote 24,00 eur len za 7,40 eur vrátane poštovného!


text: Slivka utopená v poľskom pive (Śliwka w piwie) | o Pive oPive.sk | 25. februára 2016 | Ochutené, Recenzie | Nekomentované Prvý nástrel: Slivkové pivo? Poliaci majú občas čudné chute. Ak ste niekedy ochutnali ich kuchyňu, určite nám dáte za pravdu, že kôpor je tam národnou koreninou. Keď vám príliš nechutí, máte asi smolu. Poliaci vedia pri chutiach uletieť a je to vidno aj pri pivovaroch. Napríklad dnes si posvietime na pivo s názvom Śliwka w piwie. Áno, ide o pivo so slivkou. Spáchal ho pivovar Kormoran. S tým máme len jednu skúsenosť a tá bola brilantná. Uvidíme ako na nás zapôsobí toto čudo. Názov piva: Śliwka w piwie Druh piva: Ochutené ovocné pivo. Zloženie: Voda, jačmenný slad, slivková šťava (5%), cukor, chmeľ, prírodná aróma. Cena: V poľskej pivotéke v prepočte asi 1,30 eura. Farba: Zlatistá. Pivo je jemne mútne. Vôňa: Slivkový kompót. Čo iné tu dodať 🙂 Pena: Výrazne biela, zložená z jemných bubliniek. Tvar si držala. Chuť: Toto je slivkový masaker. Úvod zaiskrí a slivková chuť vás prevádza celým kúskom. V koncovke horkosť nehľadajte. Aj doznievanie je jemne slivkové. Ako tento počin hodnotiť? Ako pivo určite nie, pozrime sa na to ako na nápoj. Už úvod je rezký a sviežosť vás sprevádza od začiatku až do konca. V strede zachytíte iskrivú chuť slivky a tá sa ďalej rozvíja. Hutnosť chutí je na dobrej úrovni. Koncovka je taktiež slivková. Máte pocit, že sa vám v ústach slivky doslova rodia. Piteľnosť je dobrá, nápoj je pekne vyskladaný. Ak by sme to porovnali s radlermi, určite by to bola extra klasa. Tomuto nápoju dávam slušnú päťku. Ak by som sa naň pozeral ako na pivo, bol by to prepadák. Skúste, je to niečo nezvyčajné.


METOD, nové kuchyne IKEA, ktoré vytvárajú svet plný možností - Dom a Chalupa - FLORA.sk ( KVETY - ZÁHRADA - CHALUPA - LIFESTYLE - ZDRAVIE ) METOD, nové kuchyne IKEA, ktoré vytvárajú svet plný možností dátum pridania •\tvšestrannosť – vďaka stavebnicovému systému je možné umiestniť skrinky, zásuvky a dvierka tak, ako chcete, bez toho, aby sa narušil celkový vzhľad kuchyne. •\tmaximum priestoru – nové rozmery umožnia využitie priestoru kuchyne na maximum, bez ohľadu na veľkosť alebo tvar; aby ste mali k dispozícii ešte viac úložného priestoru. •\tvýraznejší štýl – širšia ponuka štýlov umožňuje dať kuchyni nový vzhľad, napr. vysoké čelá zásuviek. •\tväčší výber – rámy skriniek v dvoch farbách, čiernohnedej a bielej, obnovené vnútorné vybavenie, nové druhy integrovaného osvetlenia LED a zásuvky aj za nižšie ceny. Séria IKEA kuchýň FAKTUM bola uvedená na trh pred dvadsiatimi rokmi a odvtedy sa stala neoddeliteľnou súčasťou miliónov domácností po celom svete. Sortiment neustále vyvíjajú, aby plnili potreby a sny mnohých ľudí, a to platí aj pre kuchyne. METOD bol navrhnutý na báze stavebnicového systém, ktorý dovoľuje individuálne riešenia s lepším využitím priestoru a väčšou funkčnosťou na všetky činnosti, ktoré sa dnes v kuchyni odohrávajú. A toto všetko pre kuchyňu akejkoľvek veľkosti a tvaru. Aby boli stále schopní plniť potreby zákazníkov s kuchyňami FAKTUM, ponúkajú 2-ročný popredajný servis na špecifické výrobky FAKTUM, pričom záručná doba na FAKTUM sa nemení. Autor: PR článok IKEA 1 .. bez mena .. 18-04-2022 | 21:50:40


text: Hana Hegerová je pre priateľov stále Carmen - Korzár SME Hana Hegerová je pre priateľov stále Carmen Praha (ČTK) - Hovoria jej smutná pani so zmyslom pre humor. S eleganciou, vtipom a jemnou nostalgiou už roky spieva piesne - príbehy o živote, láskach, sklamaní i nádejach. Hana Hegerová nikdy nemala ambície veľkých speváčok. Napriek tomu jej tlieskali v parížskej Olympii, Kolíne nad Rýnom, Mníchove, nazývali ju speváčkou európskeho formátu. "K spievaniu som sa dostala náhodou," usmieva sa noblesná dáma, ktorá bude mať v piatok 75 rokov. Na českej hudobnej scéne pôsobí ako prírodný úkaz: nie je v hitparádach, nemení imidž, nevidieť ju v časopisoch. Platní vydala poskromne. Napriek tomu koncerty vypredáva bleskovo: "Mám jediný cieľ, aby som zišla z javiska s vedomím, že sa za to, čo som robila, nemusím hanbiť." Azda preto celý život odmietala väčšinu ponúkaného materiálu, ale zvyškom si bola úplne istá: "Som márnomyseľná a musím veriť každému slovu. Musím sa prácne dostať do každého textu, vedieť si ho obliecť." Azda preto sa jej albumy Recitál (1971), Lásko prokletá (1977), Ohlédnutí (1984), Potměšilý host (1987) či Můj dík (2005) stále tak pekne počúvajú. Na piesne z repertoáru Edith Piaf, Jacquesa Brela a ďalších jej texty písali Jiří Suchý, Pavel Kopta a Michal Horáček. Spieva po nemecky, francúzsky, anglicky, slovensky i jidiš. V jej žilách koluje krv hádam celej strednej Európy, česká, slovenská, maďarská i nemecká: "Ja mám dokonca erb. Z rodiny mojej mamy, a je v ňom sova prestrelená šípom." Vlastným menom Carmen Farkašová-Čelková sa narodila 20. októbra 1931 v Bratislave. Meno jej vraj vyberala "babička - intelektuál", ktorá milovala opery. "A môj ocko! Vyzeral ako ortodoxný Žid! Na židovstvo ale nemám žiadne papiere." Keď ju po maturite nevzali na vysokú a poslali do výroby, otvorila noviny a našla zoznam dlhotrvajúcich kurzov. Vybrala si herecký, pretože bol najdlhší. Dva roky v Bratislave vraj žila za predanú briliantovú brošňu a Ottov slovník náučný od mamky. Ďalším príbehom ako vystrihnutým z jej piesní sú začiatky spievania kvôli uhliu: "Bývala som v podnájme, mala 640 korún hrubého na mesiac, manžel bol na vojne, dieťa som dala babičke. Nebolo na uhlie a potrebovala som i chladničku a vysávač. Keď mi Rudolf Cortéz sľuboval 180 korún za koncert s tým, že ich urobíme dvadsať za mesiac, pripadalo mi to fantastické." Meno si zmenila už pri angažmán v žilinskom divadle: "Ľudia by si mohli myslieť: Hrá zle a ešte si dá meno Carmen." Mena sa však úplne nezriekla a priatelia ju tak oslovujú celý život. "Bola som celkom dobre podarená dievčina. Mala som, ako sa hovorí na Slovensku, pred domom i za domom." Režisér Jiří Krejčík ju objavil pre hlavnú úlohu vo filme Frona. Neskôr urobila konkurz do pražského Rokoka a začiatkom 60. rokov odišla do Semaforu. Priniesol jej rolu vo filmovom muzikáli Kdyby tisíc klarinetů a tiež stretnutie so zásadnou životnou láskou, režisérom Jankom Roháčom. "Je taká zvláštna, až je krásna," povedal o nej raz Jiří Šlitr. Sama seba najviac našla v semaforskom recitáli s H&H s Miroslavom Horníčkom. Na jednom predstavení zaujala majiteľa parížskej Olympie Bruna Coquatrixa, ktorý jej ponúkol vystúpenie v chráme šansónu. Bola hosťom Gilberta Bécauda a Juliette Greco, vychádzali jej platne vo firmách Decca a Philips. Prezývku Piaf z Prahy však rezolútne odmietala. Potom prišla okupácia a Hegerová sa vrátila: "Videla som, že by mi nikto nenapísal také texty, ktoré som tu bola zvyknutá spievať." Doma ju čakali zákazy a dokonca strávila pol roka v pankráckej väznici. Banka vtedy urobila omyl, ona si to nevšimla, obvinili ju z krádeže. "Viem, že i tragická príhoda vám dá silu pokračovať ďalej a dokonca sa niekedy premení i na šťastie. Asi viem žiť. Vnímam okolo seba pekné veci, pekných ľudí," hovorí dáma, ktorá je v súkromí veľmi zábavná. "Snažím sa, aby ma vôňa čaju vyniesla hneď ráno na ten obláčik." Priznáva záľubu v gurmánstve a kvalitnom pití: "Doma mám množstvo páleniek, slivovicu, borovičku, malinovicu, hruškovicu. A whisky pijem výhradne írsku: Je nežnejšia a lahodnejšia, to ma naučil Jan Werich. Ten pil jedine írsku." Nad všetko stavia Hana Hegerová svoje publikum: "Listy, v ktorých mi ľudia ďakujú za guráž do života, sú moje honoráre." Jej najbližšou veľkou úlohou je preto "každé ráno vstať, chodiť, trénovať a udržiavať sa v kondícii, aby som mohla ešte v zrelom veku stáť na javisku a odspievať svojich päť koncertov mesačne."


ZIL-131 1:35 ICM Tento automobil bol v ČSĽA zaradený len v malých počtoch, ale na druhej strane by bol hriech nevyužiť ponúknutú šancu v podobe modelu ICM. Čakal som 2 roky na rovnaký typ od BRONCO, no vzdal som to, veril som, že bude lepší ako od ICM, ten ich model mi pripadá ako " šitý horúcou ihlou ". Ale na druhej strane musím povedať, že jednotlivé diely pasovali veľmi presne, tmelenie, okrem vyhadzovákov nebolo nutné. Klasika , keď už bol model v štádiu dokončovania, vyšla anonsa na ZIL-131 od Trumpety a ani by som sa nedivil, keby pred Vianocami ZIL vydalo BRONCO. Je to krabička, dokonca aj pneumatiky sú pôvodné. Kamarát mi dodal rezinovú masku chladiča ako aj novú skrinku na náradie - tá v stavebnici je o dosť väčšia. Motor je pekný ale bez otvorenej kapoty neviditeľný, škoda. Zaujímvé je i to, že po tak dlhej absencii tohto typu na trhu a jeho vydaní sa povestné vrece z jeho stavbami nepretrhlo. Postrehol som postavené 2 valníky a jednu skriňu. Skriňu mám na 50 % poskladanú. Už na nej pracujem, do konca roka ju dám ...


Příspěvek#1 » 31.12.2015, 13:02:49 Projekt Impérium Milý návštevník tejto sekcie fóra, s radosťou a hrdosťou ti oznamujem čoskoré spustenie projektu Impérium. Drahý návštevník fóra, určite sa pýtaš, čo to je projekt Impérium! Je samozrejmosťou, že ti odpoviem no najprv odpovedz sebe na tieto otázky; 1) Mal si niekedy chuť postaviť niečo epické ? 2) Bál si sa konečného výzoru stavby ? 3) Chcel si o svojom projekte povedať komunite a presláviť sa ním ? 4) Nebolo by od veci získať za to aj nejakú odmenu, nemám pravdu ? Ak si na všetky tri otázky odpovedal Áno, si ten najvhodnejší adept na tento projekt ! Server Public má hlavne vďaka podporovaniu stavebných schopností hráča výborný potenciál stať ja špičkou serverov, nie len na území ČR a SR. Helperi, Operátori, Admini, Technici aj všetci ostatní sa usilujú urobiť čo najviac pre teba a celú komunitu ČP. Nebudem jediný kto povie, že odviedli skvelú prácu a vždy ju vykonávali. Zostáva tu však otázka. Ako a prečo by si mal pre server pomáhať práve TY ? Pomáhaš, drahý hráč, serveru vďaka svojej iniciatíve hrať na serveri, kupovaním Creditov, úprimnými pochvalami aj nápadmi na zlepšenie serveru. Existuje tu možnosť, vďaka ktorej budeš mať nie len obdivovateľov ale aj úctu a novú hrdosť. Mnoho serverov sa dokázalo presláviť vďaka svojim stavbám, iniciatívnymi hráčmi a vylepšenej ekonomike plnej rôznych spoločností a firiem. MY sme tí, ktorí dokážu zmeniť "obyčajný server" v niečo výnimočné ! ČP tvorí komunita a komunita sme my. Nenechajme si teda zobrať slávu a česť a začnime niečo robiť aj my, hráči ! Projekt Impérium je určený pre každého hráča na serveri bez ohľadu na vek, osobnosť, má podnietiť hráčov v spoločnej práci za dosiahnutie vytúženého cieľa, má obohatiť hráčov o cenné skúsenosti z komunikácie, má podnietiť predstavivosť a precíznosť a čo je hlavné, má pomôcť hráčom objaviť svoje kryté talenty a nadania. Jedná sa o projekt, v ktorom bude mať hráč za úlohu vybudovať stavbu, ktorá sa čo najbližšie priblíži k danej téme. Kolá sa budú opakovať vo vopred stanovených intervaloch v rozmedzí 1-2 mesiacov. Každé kolo projektu bude mať zadané témy, pri ktorých bude téma voľného stavania. Na konci každého kola prezrie bodovacia komisia všetky stavby a každý projekt dostane svoje bodové ohodnotenie, pri čom sa projekt s najväčším počtom bodov stane projektom mesiaca a builder daného projektu získa odmenu. Za druhé a tretie miesto sa bude odmena udeľovať taktiež. (Počet miest sa môže meniť) Nastáva teda radostná chvíľa, kedy Vám oznamujem tohto-mesačné témy. Tohto-mesačné témy sú: Volná stavba (3 miesta), Otvorte svoju myseľ a vytvorte niečo výnimočné. Je veľa vecí, ktoré na serveri ešte niesu. Odporúčam zvoliť si pre túto tému tímovú prácu. Veľa šťastia ! Záhrada raja (2 miesta), Uvažovali ste, ako by mohla vyzerať záhrada v raji ? Prekrásne záhrady plné kvetín zvažujúce sa do úbočia riek alebo mohla vyzerať ako kúpa stromov preťatá riekami a krásnymi stavbami ? Ukážte nám svoju predstavu ! Vaše prihlášky aj so súradnicami, (prípadnými warpami) píšte do tohoto tématu. Príjemnú zábavu!


Práca v inej krajine EÚ Tieto informácie nie sú dostupné vo vami vybranom jazyku. Zvoľte iný jazyk.en fr de Naša jazyková politika Tieto internetové stránky sa riadia všeobecnými jazykovými usmerneniami stanovenými pre portál EUROPA. Snažíme sa uverejniť čo najviac informácií v 24 úradných jazykoch EÚ. Z dôvodu prekladateľských a časových obmedzení pri niektorých textoch (napr. správach) sú niektoré informácie dostupné len v angličtine, francúzštine a nemčine. Právne predpisy a iné úradné dokumenty sú prístupné na stránkach Európskej komisie EUR-Lex vo všetkých úradných jazykoch EÚ.


text: Sakkára |Sakkára| |archeologická lokalita| Džoserova pyramída v Sakkáre. |Oficiálny názov: سقارة| |Štát||Egypt| |Súradnice| Poloha v rámci Egypta |Wikimedia Commons: Saqqara| Sakkára (arab. سقارة /saqqāra/, eg. /sa’āra/) je dedina v Egypte, ako aj rozsiahle priľahlé staroveké pohrebisko, kde sa nachádza najstaršia stojaca pyramída (Stupňovitá pyramída). Nachádza sa približne 30 km južne od dnešnej Káhiry na ploche asi 7 km × 1,5 km. V časoch, kedy bol hlavným mestom starovekého Egypta Memfis, slúžila Sakkára ako jeho nekropola. Hoci ju zatienila veľkoleposť Gízy a neskôr aj Údolia kráľov v Tébach, Sakkára zostala významným strediskom pohrebných a kultových obradov po viac ako 3000 rokov, až do helenistických a rímskych čias. Dejiny[upraviť | upraviť zdroj] Stará ríša[upraviť | upraviť zdroj] Najstaršie pohreby osôb urodzeného pôvodu v Sakkáre možno datovať do obdobia už 1. dynastie. S pohrebmi kráľovských osôb, vrátane faraónov Hetepsechemueja a Ninecera, sa začalo za 2. dynastie, no najvýznamnejší objekt v Sakkáre spadá do 3. dynastie. Je ním Stupňovitá pyramída faraóna Nicericheta (Džósera), ktorú možno vidieť aj dnes, prvá skutočná pyramída, ktorú vraj vystaval Džóserov slávny vezír Imhotep. Okrem Džóserovej sa nachádza v Sakkáre ďalších 16 pyramíd v rôznych stupňoch zachovalosti. Z nich pyramída faraóna Venísa, ktorá sa nachádza niečo južnejšie od Stupňovitej pyramídy, ukrýva najstarší náboženský text na svete, Texty pyramíd, ktoré mali byť návodom pre posmrtný život zdobiacim vnútorné steny hrobky. V Sakkáre sa nachádza aj veľké množstvo mastáb. Pretože počas posledných dvoch tisícročí bola nekropola zaviata pieskom (dokonca ani pomerne rozsiahly pohrebný komplex obklopujúci Džóserovu pyramídu nebol odkrytý až do roku 1924), mnohé z nich boli dokonale zachované spolu so svojim vybavením a výzdobou. Medzi najvýznamnejšie pamiatky z tohto obdobia patria: - Džisr el-mudir, rozsiahly objekt pravdepodobne z preddynastického obdobia - Sechemchetova stupňovitá pyramída (Pochovaná pyramída) - Stupňovitá pyramída Netžericheta Džósera - Šepseskafova mastaba Fara’un - Veserkafova pyramída, dnes pripomínajúca kužeľovitý vrch - Džedkareho pyramídový komplex, známy ako Haram el-Šawaf - Venísov pyramídový komplex, dnes z veľkej časti rozpadnutý - Tetiho pyramídový komplex, podobajúci sa dnes viac na malý kopček neť na stavbu vytvorenú človekom - Pyramídový komplex Pepiho I. spolu s pridruženou pyramídou kráľovnej - Merenrého komplex - pyramída Pepiho II., posledná veľká pyramída postavená počas Starej ríše - pyramída faraóna Kakare Ibi, postavená za 8. dynastie a dnes takmer úplne zničená - niekoľko pyramíd pochádzajúcich z Prvého prechodného obdobia, z ktorých je navýznamnejšia Chendžerova pyramída v južnej časti Sakkáry Nová ríša[upraviť | upraviť zdroj] Hoci väčšina mastáb v Sakkáre pochádza zo Starej ríše, je medzi nimi zastúpená aj jedna významná osobnosť Novej ríše: Haremheb, posledný faraón 18. dynastie. Budúci faraón si v Sakkáre nechal vybudovať hrobku ešte ako jeden z generálov faraóna Tutanchamóna. Haremheb nebol nikdy pochovaný v Sakkáre. Tak ako väčšina panovníkov 18. dynastie bol uložený na odpočinok v Údolí kráľov. Neskoršie obdobia[upraviť | upraviť zdroj] Z neskorších období pochádza ďalšia významná pamiatka v Sakkáre – Serapeum, súbor skalných hrobiek, ktoré obsahovali mumifikované telá posvätných býkov, ktorí boli uctievaní ako Apis, vtelenie boha Ptaha, v Memfise. Hrobky, ktoré objavil francúzsky archeológ Auguste Mariette roku 1851, boli z veľkej časti vyplienené už v staroveku, s výnimkou jedného, ktorý zostal neporušený po viac ako 3 700 rokov. Múmia býka, ktorú obsahoval, je dnes vystavená v káhirskom múzeu poľnohospodárstva. Pri vstupe do Serapea sa nachádza mierne nesúrodé zoskupenie sôch známe ako Kruh filozofov. Je to pamiatka z čias Ptolemaiovcov, v ktorej mali byť zastúpení významní básnici a myslitelia starovekého Grécka, medzi nimi aj Hesiodos, Homér, Pindaros a Platón.


yanmar fx bazár, predaj a inzercia | Bazar.sk Inzeráty „yanmar fx“ Yanmar FX 30S Možnosť dokúpiť rôzne príslušenstvo ako:pluh,rotavátor,mulčovač,rotačná kosa,podkop,vlečka,čelný nakladač. Malotraktor Yanmar FX 30S - 3 valcový dieselový motor 30 koní - Pohon všetkých 4 kolies (odpojiteľný) - Uzávierka diferenciálu - Efektívne hydraulické čerpadlo - 9... Dolný Kubín |Traktory |Používané |Predaj |11.10.19 Yanmar FX 255 Možnosť dokúpiť rôzne príslušenstvo ako:pluh,rotavátor,mulčovač,rotačná kosa,podkop,vlečka,čelný nakladač. Malotraktor Yanmar FX 255 - 3 valcový dieselový motor 25 koní - Pohon všetkých 4 kolies (odpojiteľný) - Uzávierka diferenciálu - Efektívne hydraulické čerpadlo - 9... Yanmar FX 24D s odnímatelným čelným nakladačom. Možnosť dokúpiť rôzne príslušenstvo ako:pluh,rotavátor,mulčovač,rotačná kosa,podkop,vlečka,čelný nakladač Malotraktor Yanmar FX 24D s odnímatelným čelným nakladačom. Nakladač je robený tak, že sa dá sa velmi jednoducho a rýchlo odojit celé rameno s varechou a odložit. K čelnému nakladaču si môžet... Dolný Kubín |Traktory |Používané |Predaj |27.09.19 Yanmar FX 28D Malotraktor Yanmar FX 28D - 3 valcový dieselový motor 28 koní - Pohon všetkých 4 kolies (odpojiteľný) - Uzávierka diferenciálu - Efektívne hydraulické čerpadlo - 12 rýchlosti dopredu - 6 rýchlosti dozadu - 4 kardanové rýchlosti - Ramená - Smerové brzdy &#... Dolný Kubín |Traktory |Používané |Predaj |13.09.19 Bazar.sk Vyhľadávanie „yanmar fx“


text: 22.11 :: Congregatio Jesu Slovenská provincia Úvod > Ponuky > zamyslenia > 22.11 "Poďte, požehnaní môjho Otca, zaujmite kráľovstvo, ktoré je pre vás pripravené od stvorenia sveta" (Mt 25, 34). Som pozvaný/á do spoločenstva Boha – Kráľa, ktorý pre mňa pripravil miesto vo svojom kráľovstve od samého začiatku sveta a ktorý toto miesto pre mňa vybojoval za cenu vlastného života. Stíšim sa a s prosbou o svetlo Ducha Svätého začnem moju dnešnú meditáciu. Predstavím si môjho Kráľa a jeho kráľovstvo i seba samého/samú pred mojím Kráľom. Počúvam, čo mi hovorí: "Je mojou vôľou získať celý svet, zlo premáhať dobrom, nenávisti zabrániť láskou, zvíťaziť nad silami smrti, ktoré sú prekážkou živého spoločenstva medzi Bohom a človekom. Kto sa chce ku mne v tejto úlohe pripojiť, musí byť pripravený so mnou pracovať, pritom, keď ma bude nasledovať v boji a v utrpení, bude mať podiel aj na mojej sláve – Glórii" (David L. Fleming SJ, Duchovné cvičenia sv. Ignáca z Loyoly bod 95, moderný výklad). Môj Kráľ a môj Boh, chcem sa od teba učiť nasadeniu sa v službe, neprehliadať ľudí s ich potrebami a neprehliadať teba v nich.


text: Ján Komorovský (* 2. jún 1924, Trenčín – † 20. marec 2012, Trenčín) bol zakladateľská osobnosť slovenskej religionistiky, profesor Univerzity Komenského v Bratislave. Ján Komorovský založil Slovenskú spoločnosť pre štúdium náboženstiev a Hieron, prvý religionistický časopis na Slovensku. Životopis Svoju akademickú dráhu Ján Komorovský začal štúdium rusistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v roku 1945. V roku 1954 nastúpil ako odborný asistent na tamojšiu Katedru rusistiky. Svoje záujmy „profiloval aj smerom k širšiemu slovanskému a slovenskému folklóru“. V roku 1955 sa zúčastnil s pracovníkmi Národopisného ústavu SAV svojho prvého terénneho výskumu v rámci výskumu družstevnej dediny na Horehroní. Aj z týchto poznatkov vyšlo Komorovského prvé knižné dielo: Kráľ Matej Korvín v ľudovej prozaickej slovesnosti (1957). V diele použil „historicko-porovnávaciu metódu A. N. Veselovského“, ktorá bola odmietaná marxistami. Už o dva roky však musel z katedry odísť. Dôvodom bolo podľa Komorovského aj zrušenie bratislavskej Vysokej školy pedagogickej a potreba presunúť politické kádre na nové miesta. Uplatnenie našiel na krátko ako redaktor vo Vydavateľstve poľnohospodárskej literatúry, neskôr sa zamestnal vo vtedajších Závodoch K. J. Vorošilova v Dubnici nad Váhom (neskôr Závody ťažkého strojárstva). Tam pracoval ako zástupca vynálezcov pri patentovom konaní. Pri pracovných povinnostiach v Prahe navštevoval knižnicu Clementina, Poľské kultúrne stredisko a rôzne antikvariáty z ktorých si donášal relignionistické knihy. Religionistika nebola v tom čase uznávaná ako veda. Za svoju prvú religionistickú publikáciu považuje Komorovský svoj príspevok do publikácie Světové mytologie v roku 1971. Do nej napísal štúdiu Mytológia ako náboženstvo a folklór, ktorá bola založená na jeho koncepcii náboženstva. V tom čase mohol už po uvolnení situácie opäť pracovať na Filozofickej fakulte. V roku 1969 bol znovuprijatý ako samostatný vedecký pracovník do Kabinetu etnológie. Tam sa venoval slovanským témam, ktoré sa však prekrývali aj s religionistickými: slovanská svatba, duchovná kultúra Slovanov a iné. V roku 1975 bol pri normalizačných čistkách z fakulty znova vylúčený. Vrátiť sa mohol až po zmene režimu po roku 1989. Po vylúčení pracoval v Ústave mechanizácie odevnej výroby v Trenčíne, jeho práca Tradičná svadba u Slovanov predsa len vyšla. Podľa Komorovského „vtedajší dekan FF UK trval na tom, že práce na vydaní Tradičnej svadby u Slovanov treba zastaviť, ale, našťastie, prorektor pre edičnú činnosť prof. Brožík knihu pred útokmi statočne ubránil“. Komorovskému postupne vyšli ďalšie knihy mytologického zamerania Amazonky (1983) Prometeus. Mytologické paralely (1986) a Únoscovia ohňa (1986). Zmena režimu priniesla aj zmeny vo vede a vzdelávaní. Komorovský sa mohol vrátiť do akademického prostredia, v roku 1990 začal viesť religionistické kurzy na Filozofickej fakulte. V roku 1992 tam zakladá religionistiku ako samostatný odbor vo všetkých úrovniach vysokoškolského štúdia. Vtedy vzniklo na FiF UK Oddelenie religionistiky ako súčasť Katedry etnológie. Po odchode zakladateľa na dôchodok, Komorovského žiak Milan Kováč zavŕšil snahy o osamostatnenie katedry v roku 2003. Po revolúcii mohla v roku 1990 vzniknúť aj Společnost pro štúdium náboženství, ktorú viedol profesor Jan Heller. Slovenských religionistov zastupoval Komorovský. V roku 1992 vzhľadom na blížiace sa delenie štátu bola rozdelená aj táto spoločnosť a v Bratislave vznikla Slovenská spoločnosť pre štúdium náboženstiev. Prvým predsedom sa stal Ján Komorovský. Ján Komorovský bol 13. decembra 2010 valným zhromaždením opäť zvolený za predsedu Slovenskej spoločnosti pre štúdium náboženstiev a v tejto funkcii zotrval až do svojej smrti. Dielo Kráľ Matej Korvín (1957) Mytologie jako náboženství a folklór (1973) Slované (1973) Tradičná svadba u Slovanov (1976, 2022) Vedecký odkaz Alexandra Nikolajeviča Veselovského (1992) Na cestách za posvätnom (1999) Boží štát v pralesoch a savanách Paraguaja (2007) Vladimír Sergejevič Solovjov a ruská náboženská filozofia, editor (2011) Referencie Externé odkazy Osobnosti z Trenčína Slovenskí religionisti Slovenskí filozofi Slovenskí univerzitní profesori Slovenskí autori náučnej literatúry


Chybajuci kryt kabiny Predminuly rok som dostal na narodky pekny model Mig 29-UB od Italeri. Nakupil som si farbicky stetce a ine tools a chystal som sa pustit do modelarcenia. Nejakou blbou nahodou sa mne, alebo mojmu malemu brachovi podarilo zapotrosit kryt kabiny. Dost ma to stve, lebo sa mi neche stavat model, ktory nebude mat kabinu. Obraciam sa preto na vas s prosbou, ci nahodou nemate nejaky zvysny kryt pre dvojmiestnu verziu 29-tky. Moze ist aj o poskodeny kryt, ktory by som mohol prebrusit (lebo som vycital, ze aj to sa da , pripadne, ci mi neviete pomoct, ako by som si mohol novy kryt vyrobit. Za kazdu odpoved vopred dik. PS. Konecne som nasiel Cesko-slovensku verziu ARC fora !!!


text: Commons talk:Licensing/sk Chcem sa spytat na pridavanie obrazkov a ich "autorizaciu" nakolko som pridal na commons 3 svoje obrazky : kostolsa.jpg , organsa.jpg , interier.jpg , a neviem akym sposobom ich moyem autorizovat, aby neboli vymazane. obrazky so suhlasom autora[edit] Dobry den, mam suhlas autora na verejnu publikaciu na wikipedii, s uvedenim jeho mena ako autora. ako viem tieo obrazky pridat k clanku Vychodne? (Vcera som ich popridavala, dnes mi ich admin zmazal:() dakujem za radu


Rúry z uhlíkových vlákien a jeho formovanie technológie - priemysel Novinky - WeiHai XinBo zložené výrobky Co., Ltd


Volebný súboj Duda-Trzaskowski by vyhral súčasný prezident Na archívnej snímke zo 17. júna 2020 poľský prezident Andrzej Duda máva svojim priaznivcom počas kampane v poľskom meste Serock. Foto: TASR/AP Druhý skončil kandidát opozičnej Občianskej koalície, varšavský primátor Rafal Trzaskowski s 27 percentami. Tretie miesto s 13 percentami v prieskume obsadil nezávislý kandidát Szymon Holownia. 26. júna 2020 10:30 ,aktualizované 26. júna 2020 16:06 Varšava 26. júna (TASR) – Za znovuzvolenie poľského prezidenta Andrzeja Dudu chce v prvom kole prezidentských volieb hlasovať 40 percent respondentov prieskumu inštitútu verejnej mienky Kantar uskutočneného pre súkromné televízne kanály TVN a TVN 24. Informovala o tom v piatok agentúra PAP. Na druhom mieste v rebríčku skončil kandidát opozičnej Občianskej koalície, varšavský primátor Rafal Trzaskowski, ktorý získal podporu 27 percent. Tretie miesto s 13 percentami v prieskume obsadil nezávislý kandidát Szymon Holownia. Prezidentské voľby v Poľsku budú v nedeľu. Ak nijaký z kandidátov nezíska nadpolovičnú väčšinu hlasov, bude sa 12. júla konať druhé kolo.


Úradné oznamy


Žena chcela zachrániť túlavú mačku, stálo ju to život - Dámskajazda '); document.write(''); } 26. júla 2017 Lifestyle od DamskaJazda.skSITA Diskusia() Japonská žena zomrela na kliešťami prenášané ochorenie po tom, ako ju pohrýzla infikovaná mačka. Podľa odborníkov ide pritom o prvý prenos takejto choroby z cicavca na človeka. Ako informovalo japonské ministerstvo zdravotníctva, päťdesiatnička sa snažila slabej zatúlanej mačke pomôcť, a tá ju pritom uhryzla. Žena o desať dní zomrela na hemoragickú horúčku s trombocytopenickým syndrómom (v angličtine Severe Fever with Thrombocytopenia Syndrome, SFTS), ktorú prenášajú kliešte v Číne, Kórei a Japonsku. Keďže lekári na jej tele nenašli žiadne stopy po uhryznutí kliešťom, predpokladajú, že ju dostala od infikovanej mačky. Mačka namiesto tabletky? 13 neuveriteľných vplyvov tohto zvieraťa na vaše zdravie! Žena navrhla multifunkčnú stoličku. Dá sa využiť aj takto kliešť, Mačka, Príbehy zo života, zaujímavosti


» Svietnik Anjelské krídlo, veľký Svietnik Anjelské krídlo, veľký Anjelské krídla - nostalgická dekorácia Dostupnosť: Tento tovar je momentálne vypredaný, o dostupnosti v budúcnosti sa prosím informujte mailom Číslo produktu: CF734558 Rozmer: 27,5 x 14 cm Materiál: keramika/sklo Nádherný keramický svietnik v štýle shabby chic s patinou. Tento stojan na sviečku prinesie do Vášho domova nostalgickú krásu ošúchanej elegancie a určite upúta pozornosť každého návštevníka. Rozmer 27,5 x 14 cm. Cena je za 1 ks. Bez sviečky. Naša cena 8,89 EUR Keramická miska Valo, veľká Naša cena 9,85 EUR Kvetináč Valo s kovovými rúčkami Naša cena 12,35 EUR Svietnik Valo so skleneným krytom Nebol zatiaľ pridaný žiadny názor. Pridajte svoj názor alebo dotaz ako prvý. Vytvorené systémomwww.webareal.sk MTZlMGViM2 Strážny pes Informovať na e-mail pri zmene:


text: Filozofická antropológia je filozofický smer alebo filozofická teoretická disciplína, ktorej snahou je zjednotiť nekoherentné spôsoby chápania správania človeka ako tvora vo svojom sociálnom prostredí a ako tvorcu svojich vlastných hodnôt. Hoci väčšina filozofov v dejinách venovala mnohé svoje myšlienky človeku ako ústrednému námetu svojich filozofických projektov, samotná filozofická antropológia ako samostatná a špeciálna filozofická disciplína vzniká až na prelome 19. a 20. storočia dielom Maxa Schelera a na základe moderných podôb fenomenológie a existencializmu. K iným významným predstaviteľom patria Helmuth Plessner, Arnold Gehlen, Michael Landmann, Erich Rothacker, pričom antropologickými klasikmi sú Søren Kierkegaard, Friedrich Nietzsche, Martin Heidegger, Jacques Derrida a Hans-Georg Gadamer. Filozofická antropológia čerpá najmä z metodickej úvahy o ľudskej skúsenosti – personálnej skúsenosti, pričom metodický postup počíta so štúdiom ľudskej prirodzenosti a celistvosti ľudského bytia. Preto disciplína skúma interpersonálne vzťahy a ontologickú, bytostnú konštitúciu človeka. Výrazne napomáha výkladu ľudského sveta pojem intersubjektivity poňatý existenciálno-fenomenologickou metódou. Max Scheler, nemecký fenomenológ, je známy svojou vyspelou formou filozofickej antropológie, v ktorej chápe človeka už nie tradične ako „rozumné zviera“ (Aristoteles), ale ako milujúce bytie. Prekonáva tradičné poňatie hylémorfizmu svojou myšlienkou o tripartite ľudského bytia – to znamená, že človek je syntéza tela, duše a ducha. Základnými otázkami filozofickej antropológie sú: Čo je človek? Ako vyzerá jeho prirodzený svet? Možno indukovať z jednotlivých skúseností všeobecné rysy človeka? Je človek prirodzene dobrý? Aké je miesto človeka vo vesmíre? Nakoľko patrí k prirodzenosti človeka kultúra? Čo znamená prepojenie ľudského myslenia a ľudskej reči? Akú úlohu hrá sebarealizácia v ľudskej práci? O čom svedčí ľudská snaha po poznaní a porozumení? Aký je zmysel ľudského života? Disponuje človek slobodou? O čo sa môžu opierať naše nádeje? Problém prístupu a metódy Ako metodický prístup sa ponúka možnosť vychádzať z určitých privilegovaných fenoménov, ktoré vynikajú tým, že sa v nich prejavujú základné rysy ľudského bytia. To znamená vziať si za svoje východisko ľudské spytovanie sa a poznávanie, skúsenosť svedomia, slobody či lásky; u Karla Jaspersa sa vychádza zase z medzných situácií, u Heideggera z existenciálnej úzkosti, Martin Buber využíva vzťah Ja-Ty, Gabriel Marcel interpersonálnu komunikáciu a participáciu. V každom prípade sa predpokladá ľudské sebapochopenie, ktoré môže slúžiť ako východisko pre všetky ďalšie otázky. Človek sa totiž pýta na svoju podstatu len preto, že už o sebe niečo vie, vyznačuje sa vedomím samého seba a pohybuje sa v horizonte určitého predporozumenia. Vďaka takémuto predporozumeniu sa môže pýtať na zmysel, na svoju podstatu a na iné aspekty vlastného prežívania, pričom vychádza z faktu, že sám seba duchovne vlastní. V službách antropologického bádania je v súčasnosti mnoho empirických vied – biológia a fyziológia, evolučná náuka a etológia, empirická psychológia a sociológia, etnografia, teória kultúry a religionistika. Prispievajú vlastne všetky humanitné vedy. Hovorí sa o lekárskej, psychologickej, sociologickej, kultúrnej či náboženskej antropológii. Tieto typy antropológií skúmajú partikulárne aspekty ľudského bytia, preto, ak má byť človek pochopený vo svojej celistvosti, musia byť poznatky empirických vied integrované do celku. Práve úlohou filozofickej antropológie je skúmať človeka ako celok. Tu však vznikajú otázky: Je úlohou filozofickej antropológie integrovať poznatky empirických vied do syntézy zvanej „obraz človeka“? Odkiaľ má syntéza heterogénnych prvkov princíp svojej jednoty? Tematizovať predpokladanú celistvosť je filozofická úloha. Ale filozofická antropológia neintegruje len poznatky empirických antropológií, ale tieto poznatky chce „prekročiť“ a pozrieť sa na bytostnú konštitúciu ľudského bytia z ontologického hľadiska na podklade fenomenológie a moderného existencializmu. Číry súbor výsledkov empirických vied by podľa mnohých filozofov totiž nevystihol jednotu a celistvosť človeka. Filozofická antropológia má práve za to, že poznanie partikulárnych informácií o človeku ešte neprezradzuje, čo robí človeka človekom. Napriek tomu nie sú empirické poznatky nepotrebné, ba naopak – sú podmienkou filozofickej antropológie. Predmet poznania sa v empirickej vede nestáva antropologicky relevantným tým, že vypovedá niečo o tom, čo je človek, ale až tým, že my ako ľudia, ktorí skúsenostne prežívame a chápeme samých seba, vopred vieme (tušíme), čo znamená ľudské bytie. Možno takéto predporozumenie nazvať „konkrétne apriori“, ktoré však vzniklo aposteriórne empiricky, no je apriórne vo vzťahu k filozofickej antropológii. Takto vzniká určitý kruh, ktorý nazývame hermeneutickým alebo antropologickým kruhom (predporozumenie – empíria – filozoficky relevantný predmet). Immanuel Kant poukázal na transcendentálne kategórie a idey v našom rozume, pričom slovo „transcendentálny“ značí „umožňujúci poznanie“. Kant uskutočnil kopernikánsky obrat vo filozofickej antropológii, kedy už nie na človeka dolieha okolie a on ho iba reflektuje či vníma taký, aký je, ale naopak – človek sám v sebe má regulatívne idey a transcendentálne kategórie, ktoré mu umožňujú poznanie sveta a formujú jeho poznanie apriórne. Tento čin má veľký význam vzhľadom na to, že poukázal na vnútorné inštancie v človeku, ktoré formujú ľudské poznanie a ľudské predporozumenie. Preto metódou filozofickej antropológie nebude len existencializmus a fenomenológia, ale aj transcendentálna metóda a transcendentálne nazeranie na človeka, čo v praxi znamená realizovať transcendentálnu reflexiu. Tá znamená, že riešime otázku týkajúcu sa podmienok možnosti sebauskutočňovania vo vedomých úkonoch, snahách a chceniach. Z transcendentálnej reflexie niektorí filozofi spejú k bytostnej štrukturalizácii človeka, čím sa otvára priestor ontológii. Chápanie človeka ako anthrópos v dejinách filozofie Človek nie je strnulo zviazaný prírodným dianím, ale naopak – musí sa vyrovnávať s realitou, vytvárať v nej svoj svet vlastnou činnosťou a zodpovednosťou. Preto je len prirodzené, že sa pýta na základ a zmysel sveta, v ktorom žije. Tu je počiatok prvotného, kozmocentrického filozofického skúmania. Ale človek sa pýta na svet hlavne preto, aby objasnil vlastnú existenciu. Je sám sebe problémom už od raných dôb antickej filozofie, hoci antropologické východisko nie je v dejinách filozofie vždy rovnako zreteľné. Človek v gréckom myslení V antickom myslení človek zaujíma v univerzálnom poriadku (v kozme) centrálne postavenie. Je jednotiacim stredom, je „mikrokozmom“ (Demokritos). V človeku sa spájajú všetky stupne bytia a života do vyššej jednoty, ktorá je odrazom univerza. Hoci pôvodne bolo prvotné grécke myslenie orientované kozmocentricky, už Herakleitos sa vyjadroval aj k otázke človeka, o ktorom hovoril, že on jediný vie vnímať „logos“, a teda poriadok vecí, ako i zmysel a zákon sveta, ktorý spočíva v boji protikladov. Parmenides veril v stálosť vecí a človek má byť práve ten tvor, ktorý túto stálosť vie odhaliť a pochopiť, resp. dokáže odhaliť, že premenlivosť sveta je len ilúzia. Takto sa už v ranej gréckej filozofii „logos“ a „nús“ (rozum) stávajú základnými pojmami ľudského sebapochopenia. Rozhodujúcim pohľadom gréckeho myslenia na človeka je však myšlienka podvojnosti. Podvojnosť človeka ako syntézy duchovnej duše a hmotného tela sa vyskytuje už od dávnych, mytologických dôb. Vplyvnú pečať jej však dali až Platón a Aristoteles, pričom kľúčovým „antropologickým“ dielom je Aristotelov spis Perí psyché (O duši). Tento spis je pre tradíciu najdôležitejším a v stredoveku bol neustále komentovaný. Týchto klasikov však tesne predišli prvou kriticko-skeptickou reflexiou sofisti, ktorí sa pýtajú, či je vôbec človek schopný poznať pravdu. Nie je človek sám mierou všetkých vecí (Prótagoras)? Sokrates ako dejinný oponent sofistov odmieta relativitu a na podklade vnútorného hlasu, ktorý „šepká“, čo má človek robiť, odkrýva univerzálne platné mravné hodnoty a normy. Svedomiu prisudzuje božský pôvod. Platón sa už venoval priamo dualizmu duše a tela, pričom telo chápal ako väzenie duše, a dušu považoval za súčasť inteligibilného sveta stálych, večných ideí. Z toho vyplýva taktiež preexistencia duše pred „pádom do zrodenia“ (teda pred dočasným uväznením vo fyzickom tele), pričom po smrti tela duša naďalej jestvuje, a síce nesmrteľne. Dokonalosť človeka teda spočíva v čo najväčšom odmaterializovaní a zduchovnení človeka. Duch je rozum (gr. nús), takže sa tu spája spiritualizmus s intelektualizmom. Aristoteles sa snaží prekonať dualizmus a navrhuje bytostnú jednotu človeka. Prezentuje hylémorfizmus, teda učenie o látke (gr. hylé) a forme (gr. morfé). Duša je iba formou tela, je vnútorne formujúcim, bytostne určujúcim princípom, ktorý formuje látku v ľudské telo, oduševňuje ho a oživuje (lat. anima forma corporis). Takáto bytostná jednota duše a tela hlboko pôsobí na neskoršie, kresťanské myslenie. Aj u Aristotela je duch rozumom, schopnosťou intelektuálneho poznania (intelektualizmus spoločný s Platónom a Herakleitom). Preto nedochádza k zviditeľneniu iných rozmerov človeka, ako napr. dejinnosti alebo slobodnej vôle. V rámci dejinnosti stojí v gréckom myslení v protiklade trebárs ku nastávajúcemu, stredovekému kresťanstvu učenie o osude, teda o svete, kde je všetko pevne stanovené nutnosťou predurčeného osudu (gr. moira). Dejiny si Gréci predstavovali v zásade v modeli špirály postupujúcej dopredu. Myšlienky o večnom návrate rozpracoval až Friedrich Nietzsche. Človek je podrobený absolútnemu a slepému osudu. Človek v stredovekom myslení Stredoveké kresťanstvo predovšetkým poprelo zákonitosť slepého osudu (gr. moira) a postavilo sa k problému človeka z hľadiska myšlienky jeho vyvolenosti Bohom, ktorý človeka vykupuje z hriechov a udeľuje mu posmrtnú, večnú spásu. V tomto horizonte stredoveké myslenie prináša jav slobody človeka resp. jeho osobného (personálneho) diania. V takomto zmysle sa problém človeka rieši na pôde teologickej problematiky Boha. Aj zlo sa vysvetľuje nie ako metafyzický praprincíp, ale len ako dôsledok rozhodnutia človeka proti Bohu. Najvýznamnejšími mysliteľmi, ovplyvňujúcimi antropologické témy, sú v ranom stredoveku Gregor z Nyssy a Augustín, vo vrcholnom stredoveku sú to Bonaventura a Tomáš Akvinský. V stredoveku sa grécke antropocentrické prvky nanovo formulujú a integrujú do novej podoby, pričom sú zasadené do nového zmyslového celku. Jediným úplne novým fenoménom je pojem osoby, ktorý má čisto teologický pôvod – vzišiel z christologickej a trinitárnej diskusie v 4. a 5. storočí. Pojem osoby má následne rozmanitý vplyv nielen na chápanie Boha (trojjedinosť), ale najmä na chápanie samotného človeka a jeho existencie. Na rozdiel od Platóna stredoveké kresťanstvo odmieta preexistenciu duše, ale jej nesmrteľnosť po stvorení nepopiera. Duša je slobodne stvorená Bohom, pričom je obrazom Boha, miestom transcendencie k Bohu a je povolaná k nesmrteľnému životu. Na rozdiel od intelektualizmu gréckej filozofie (zdôrazňovanie rozumu ako hlavného aspektu duše) sa začína obzvlášť v patristike zdôrazňovať sloboda vôle ako podstatného elementu ľudskej duše (voluntarizmus). Predstaviteľom takéhoto voluntarizmu je Augustín z Hippa, ktorý vraví, že práve vo vôli spočíva najvyššia duševná schopnosť a završuje sa v láske. Poznanie má iba sprostredkujúcu funkciu. Oponentom mu je Tomáš Akvinský, ktorý sa vracia späť k intelektualizmu Aristotela, keď vraví, že človek je špecificky určený práve rozumom (lat. intellectus). Augustín a Tomáš stoja proti sebe aj v učení o vnútornej výstavbe a dynamike ľudského bytia. Augustín je do značnej miery ovplyvnený Platónom a novoplatonizmom, preto vidí v hmotnom tele a v duchovnej duši dve oddelené substancie, ktoré netvoria substanciálnu jednotu – sú len spojené vzájomným pôsobením. Tento stredoveký dualizmus zastáva aj Bonaventura, pričom svoj vrchol nachádza v René Descartovi v novoveku. Tomáš využíva aristotelizmus a hovorí, že duša a telo sú dva vnútorne konštitutívne princípy, ktoré sú substanciálne zjednotené (lat. unio substantialis) a tvoria jednotu človeka. Takto sa podvojnosť preformuluje do ontologického zjednotenia. Opomenúc tieto kontrastné postoje, stredoveké myslenie pokračuje v gréckom spôsobe chápania postavenia človeka v kozme, čo znamená, že človek je aj v stredovekej filozofii ústredným bodom celého univerza a vrcholom živej prírody. Človek v novovekom myslení V novoveku nastal obrat k subjektu. Prichádza čas hlbokej premeny v obraze človeka. V humanizme sa rodí nový životný pocit, ktorý sa obracia k človeku na tomto svete – to znamená obrat od nadprirodzeného k prirodzenému, od transcendencie k imanencii. Kopernikánska revolúcia, ktorá ukázala, že Zem nie je statický stred vesmíru, náhle sproblematizovala dovtedy isté a pokojné postavenie človeka v celku prírody. Obrat k subjektu však nie je totožný s obratom k človeku, ktorým sa započína na prelome 19. a 20. storočia vlastná filozofická antropológia. Obrat k subjektu je užší pojem a spája sa hlavne s René Descartom, ktorý nachádza bezpečné východisko vo svojom „res cogitans“, teda vo svojom mysliacom Ja, ktoré, pokiaľ myslí, určite jestvuje (lat. cogito, ergo sum). Predmetom vedomia sa stáva číry rozum. Descartes je spájaný s ostrým dualizmom duše a tela, res cogitans (veci mysliacej) a res extensa (veci rozpriestranenej). Medzi nimi niet substanciálnej jednoty a spočiatku Descartes odmietal aj vzájomné pôsobenie týchto dvoch proti sebe stojacich substancií. Descartov dualizmus rozdelil novovekú filozofiu na racionalizmus a empirizmus. Racionalizmus poníma ratio, čiže rozum ako jediný zdroj poznania, pričom podstata človeka sa vidí v mysliacom subjekte. Empirizmus zase redukuje ľudské poznanie na zmyslové vnímanie, čím pripravuje cestu materializmu a materialisticko-mechanistickému výkladu človeka, ktorý začína už v dobe osvietenstva a vrcholí najmä v 19. storočí. Voči materialisticko-mechanistickému poňatiu stojí spiritualisticko-idealistický výklad, ktorý nadobúda špecifickú formu najmä v dialektickom chápaní dejín ako vývoja absolútneho ducha u Hegela. Práve u Immanuela Kanta sa pomocou jeho transcendentálnej reflexie (pozri časť „Problém prístupu a metódy“) sa jasne deklaruje otázka: „Čo je človek?“ Na ňu má práve odpovedať antropológia, pričom sa zároveň k nej vzťahujú aj otázky metafyziky, etiky a náboženstva. Človek v materializme a evolucionizme Materializmus, šíriaci sa najmä od 18. a 19. storočia, priniesol radikálny zvrat v „obraze človeka“. Človek je tu hmotná vec ako všetky ostatné veci. Existuje len hmotné dianie a bytie. Človek sa skladá z tých istých prvkov a je podrobený tým istým zákonom ako všetko ostatné na svete. Rovnako musí byť vykladané i jeho vedomie (myšlienky mechanistického materializmu francúzskeho osvietenstva – Lamettrie, Diderot, Holbach,...). V 19. storočí sa materializmus rozšíril najmä pod vplyvom pozitivizmu a Augusta Comta. Comte hlása zákon troch štádií, kedy človek najprv všetko vysvetľuje mytologicky a nábožensky („teologické štádium“), neskôr filozofuje v metafyzike, až napokon v pozitívnom štádiu si uvedomí, že absolútne poznanie je nemožné a začne sa orientovať na empiricko-kritické skúmanie hmotnej skutočnosti. V tomto pohľade sa človek stáva objektom prírodovedného, empiricky psychologického a sociologického bádania. Materializmus v zásade nie je možné pozitivisticky odôvodniť, napriek tomu pozitivizmus často prerastá v 19. storočí do materializmu. Z metodického obmedzenia na empiricko-materiálnu realitu sa vyvodzuje názor tzv. vedeckého materializmu. Všetky fenomény a procesy života (vrátane duchovna a vedomia) treba vysvetľovať fyzikálno-chemickými silami a zákonmi. Do takejto atmosféry vedeckého materializmu vstupuje Charles Darwin so svojou evolučnou teóriou, ktorá sa stala mimoriadne veľkým zásahom do „obrazu človeka“. Pohľad evolucionistov nie je nový – naopak, s myšlienkou vývoja v prírode sa stretávame už u starovekých Grékov alebo v patristickej teológii. Takisto už Lamarck v 18. storočí predstavil prírodovedeckú vývojovú teóriu. Ten hovorí, že organizmy sa prispôsobujú podmienkam prostredia a získané znaky sa následne dedia. Toto vysvetlenie však nebolo vedecky podložené, preto sa neprijalo. Darwin naproti tomu vysvetľuje pôvod druhov na základe zákona prírodného výberu – dochádza k náhodným mutáciám dedičnosti a výber sa uskutočňuje v boji o život. Friedrich Nietzsche Darwina kritizuje v tom, že vývoj k nadčloveku neprebieha mechanickým výberom prírodného boja o život, ale slobodnou súťažou ľudí vo vôli k moci. Darvinizmus sa veľmi ľahko následne dostáva do marxisticko-materialistického svetonázoru. Engels a Marx vypracovali dialektický materializmus, ktorý sa odlišuje od pozitivistického materializmu. Rozdiel spočíva v tom, že Marx a Engels vložili do svojho pohľadu na človeka dynamický vývojový prvok, ktorý po stránke prírodovedeckej pochádza od Darwina, po stránke filozofickej od Hegela. Ide nie o strnulý, statický a mechanistický pohľad, ale dynamický a dialektický. Namiesto Hegelovej dialektiky ducha Engels prezentuje dialektiku hmoty. Život sa nedá redukovať na procesy anorganickej hmoty, ale znamená kvalitatívne vyššiu vývojovú formu hmoty – aj vedomie človeka je len prejav vysoko-organizovaného a kvalitatívne veľmi vyspelého stupňa vývoja hmoty. S tým súvisí Marxov tzv. historický materializmus, ktorý popisuje dynamiku vývoja ekonomickej situácie ľudstva od prvotnopospoľnej a otrokárskej cez feudálnu a kapitalistickú až po socializmus a komunizmus. Antropologicky rozhodujúce je najmä to, že Marx človeka chápe ako „súhrn spoločenských vzťahov“. Človek v existencializme a personalizme Pozri aj: Existencializmus, Personalizmus Existencializmus a personalizmus (ako i filozofia života) predstavujú rozhodný obrat ku konkrétnemu človek. Obracajú sa na konkrétnu skúsenosť človeka so sebou samým. Raným predchodcom takéhoto prístupu je Blaise Pascal. Ten prekonáva racionalizmus (filozofia) svojej doby tým, že nad rozum stavia tzv. srdce (fr. coeur), v ktorom sa spája intuícia a inštinkt, cit a citlivosť na jednej strane s videním ducha na druhej strane. Vlastne až srdcu sa otvára hĺbka a plnosť reality. Týmto názorom Pascal predišiel existencialistické a vitalistické formy myslenia. Človek je v napätí medzi ničotou a nekonečnosťou – je chápaný ako transcendujúce bytie (z titulu jeho vzťahu k Bohu), čím Pascal otvára nadprirodzenú dimenziu človeka. Ide o reflexiu v existenciálnom sebaprežívaní človeka. Kierkegaard je vlastným zakladateľom existencializmu. Ide mu o „existenciu“, čím reaguje na protiklady svojej doby – jednak materializmus, ktorý nevie postihnúť, čo je špecificky ľudské, jednak Hegel, ktorý ruší jednotlivca v absolútnom duchu. Existencia je pojem vždy jednotlivého a konkrétneho človeka v celistvosti jeho sebaprežívania, jeho jedinečnosti a svojbytnosti, jeho slobody a zodpovednosti. Človek najlepšie prežíva svoje bytie v úzkosti a bezmocnosti, vo vine. Kierkegaard však vidí nádej vo viere v otvorenosti voči Bohu – vo vykúpení Bohom, v ktorom môže človek nájsť svoj zmysel. Ide tak o „existenciu pred Bohom“, ktorá je podobná „srdcu pred Bohom“ u Pascala. Naproti tomu Nietzsche chápe život človeka voluntaristicky – to znamená, že vývoj smerom dopredu je motivovaný všeobecnou vôľou k moci. Aj Nietzsche sa zaoberá človekom a niektorí myslitelia ho zaraďujú do filozofie života, pretože u neho ide o maximálne vystupňovanie žitia. Žitie je najvyššou hodnotou, pričom kresťanstvo ako slabošský fenomén treba prekonať v mene „prirodzenej ľudskosti“, ktorá je v rámci vôle k moci a morálky pánov (nadľudí) mimo tradičné náboženské pojmy dobra a zla. Niezsche mal veľký vplyv na existencialistov 20. storočia (Heidegger, Jaspers). Zaujímavým pohľadom na človeka sa pýši filozofia života Henri Bergsona. Život uňho znamená neustály tok, vznikanie a rast, pohyb a vývoj; „tvorivý vývoj“, ktorého energiou je élan vital, teda životná sila. Živá skutočnosť nie je racionálne postihnuteľná – dynamika života sa nevojde do statiky pojmu, skôr sa treba vciťovať do života, a tak ho prežívať v kvalitatívne určenom čase. Tak sa deje práve prostredníctvom intuície (voči ktorej kontrastuje rozum) – takýto iracionálny rys pripomína nielen Pascala, ale má hlboký vplyv aj na existencializmus 20. storočia. Pre tento existencializmus je „v kocke“ dôležitá konkrétna ľudská existencia, ktorá je vysvetľovaná z bezprostrednosti sebaprežívania a z rozumenia človeka sebe samému. Najväčšími predstaviteľmi existencializmu 20. storočia sú Martin Heidegger, Karl Jaspers, Jean-Paul Sartre a Gabriel Marcel. Heidegger chápe svoj náhľad na človeka ako ontologický. Nejde mu vlastne o človeka, ale skôr o bytie ako také, do ktorého človek iba patrí. Ľudské bytie je charakterizované ako bytostné časové (používa pojem „pobyt“, nem. Dasein). Tým je ľudské bytie aj bytostne dejinné, pretože sa uskutočňuje v rozvrhnutom čase. Heideggerov pohľad rozhodujúcim spôsobom podnietil súčasnú filozofickú antropológiu a poukázal na jej ontologickú problematiku. Jaspers ontologické poňatie odmieta. Vyjasniť ľudskú existenciu sa snaží nie ontologicky, ani „bytím k smrti“ (Heidegger), ale pomocou medzných situácií, čiže najčastejšie zo skúsenosti vlastného „stroskotania“. Človek všade naráža na svoje medze a hranice, no ani to nie je dôvod pre beznádej – Jaspers totiž vidí východisko v prenikaní k transcendencii, ktorú nemožno postihnúť v racionálnych pojmoch. Sartre prezentuje najradikálnejšiu formu ateistického nihilizmu, ktorý sa neskôr uberá neomarxististickým smerom. Marcel je zase existencialista kresťanský, ktorý uplatňuje prežívanie bytia v personálnej komunikácii a participácii a zakladá ho na absolútnom osobnom bytí Boha. Personalizmus (tak ako Marcel) zdôrazňuje špecifický charakter personálneho bytia a interpersonálneho vzťahu (Scheler, Ebner, Brunner, Buber). Z antropologického hľadiska možno z personalizmu vyzdvihnúť najmä ten pohľad na ľudské bytie, v ktorom človek nie je izolovaný ako číry subjekt, ale je „človekom vo svojom svete“. Husserl dokonca vraví o „svete života“, Heidegger o „bytí vo svete“. Svet sa teda stáva ako konkrétny a dejinný horizont rozumenia antropologickou kategóriou, v rámci ktorej sa rozvíja fenomenológia sveta. Subjekt a objekt už nie sú v protiklade, ale tvoria dialektickú jednotu, ktorej základy musia byť odhalené. Svet človeka je primárne personálny svet – to znamená, že je v slobode svojho rozhodovania postavená zodpovednosť na ňom samotnom. To je vzťah subjekt-objekt. Jestvuje ešte vzťah intersubjektívny (subjekt-subjekt), ktorý sa popisuje ako Ja a Ty (Buber). Personálnymi vzťahmi je daná tiež sociálna dimenzia, a tak svet človeka je aj svetom sociálnym, čo znamená v praxi, že človek ako bytosť je vo vzťahu nielen k „Ty“, ale aj k „My“. Moderná filozofická antropológia Filozofická antropológia sa ustálila ako dôležitá filozofická disciplína až na začiatku 20. storočia. Hlavným impulzom k ustáleniu bola registrácia a komplexné vnímanie poznatkov empirických antropocentrických vied, obzvlášť z biológie, psychológie a sociológie. Tieto poznatky podnietili nový filozofický vývoj a stali sa prameňom novodobého pochopu človeka v jeho celistvosti. Človek už nie je chápaný ako „rozumné zviera“, alebo ako „Boží tvor“, ale stáva sa súčasťou širšieho univerza, je obyvateľom planéty a je produktom evolúcie pozemského života. Dôležitý akcent sa pritom kladie na to, že človek je zraniteľný, problematický a ohrozený. Johann Gottfried von Herder Antropologicky významné sú Herderove dve diela – Myšlienky k filozofii dejín ľudstva a O pôvode reči. Hoci Herder vydal tieto spisy ešte v dobe osvietenstva, jeho názory majú veľký vplyv aj na modernú antropológiu. Herder si totiž pozorne všimol rozdiely medzi zvieratami a človekom. Zvieratá sú po mnohých stránkach na život oveľa lepšie pripravené než človek. Disponujú väčšou silou, vedia rýchlejšie bežať, ich zmysly sú ostré a prenikavé, ba priam špecificky dokonalo uspôsobené svojmu prirodzenému prostrediu, a ich inštinkty nadobúdajú presnosť a istotu. V rámci svojho prirodzeného prostredia sú živočíchy oveľa lepšie uspôsobené k životu než človek – ten sa javí v porovnaní so zvieratami ako „nedokonalá bytosť plná nedostatkov“. Človek má síce päť zmyslov, ale tieto zmysly nie sú na takej vyspelej úrovni ako u niektorých zvierat, podobne rýchlosť behu a telesná sila, schopnosť prežiť v krutých podmienkach nehostinnej prírody, to všetko je u človeka podľa Herdera nedostatočné, resp. nedostatočne rozvinuté. „Zo svojho stredu nedostatkov“ je však človek vybavený niečím, čo živočíchy nemajú – a síce rozumom a slobodnou vôľou. Práve tie sú jeho jedinými a zároveň kľúčovými prednosťami, ktoré rozhodujú o živote a smrti. Max Scheler Rozhodujúcim Schelerovým dielom je Miesto človeka v kozme. Od vydania tohto diela, teda od roku 1928, sa datuje vznik modernej filozofickej antropológie. Scheler bol jeden z prvých, ktorí si uvedomili naliehavú výzvu svojej doby, v ktorej bolo pod tlakom empiricky získaných, antropologických poznatkov nutné preformulovať, či dokonca nanovo vybudovať systém filozofického chápania človeka. Podľa Schelera majú európski vzdelanci tri rôzne pohľady na človeka: 1. človek v židovsko-kresťanskej tradícii zaťažený dedičným hriechom a stvorený na Boží obraz; 2. človek ako rozumný živočích z antickej tradície; 3. človek ako produkt vývojových, dynamických, evolučných procesov. Scheler sa snaží zjednotiť tieto pohľady v jednu ideu človeka, pričom chce mať na pamäti jednak podstatu človeka v porovnaní so zvieratami, jednak metafyzické špeciálne postavenie človeka. Jeho východiskom je odstupňovanie psychických síl. Najnižším stupňom psychična sú nevedomé, pocitové pudeniaa bez pôžitkov a predstáv (sú prítomné už v rastlinách). O úroveň vyššie stojí inštinkt zachovávajúci druh. V inštinktívnom správaní Scheler rozlišuje návykové a inteligentné správanie (najmä praktická inteligencia prináleží práve inštinktu, o čom podľa Schelera svedčí „inteligentné správanie“ niektorých šimpanzov). Pod pojmom inteligencia tu Scheler chápe predovšetkým schopnosť živočícha urobiť vhľad do situácie, ktorú predtým ešte nezažil a nie je mu prirodzená. Scheler sa však pýta: „Aký je teda rozdiel medzi človekom a zvieraťom? Je človek len o niečo inteligentnejšie zviera?“ Na položené otázky Scheler odpovedá postulátom ducha. Duch je niečo, čo je mimo život, je dokonca voči organickému životu protikladný. Duch je centrum aktov a jeho dôsledkom je ľudská personalita – osoba. Ako duchovná (od slova „duch“ v Schelerovom zmysle slova) bytosť nie je človek viazaný pudmi, vie sa proti nim postaviť. Človek ako personalita je otvorený voči svetu. Nežije v okolí, ale disponuje svetom. Človek dokáže spredmetniť aj vlastný psychický zážitok, čo vyúsťuje do sebauvedomenia ako ďalšieho podstatného znaku ľudskej duchovnej personality. Sebauvedomenie je tiež základom pre slobodné činy. Je však duch mocný a nadradený životu? Scheler odpovedá, že to, čo hýbe svetom, sú práve nízke, pudové a anorganické slepé energie tohto sveta, pri ktorých je ľudská kultúra veľmi zraniteľná, krátka a vlastne náhodná. Svetový proces spočíva vo vzájomnej konfrontácii prvotne bezmocného ducha a prvotne slepých síl. Človek je teda podľa Schelera povolaný k tomu, aby uskutočnil vzájomný spor slepých síl a svojho ducha, pričom sa má usilovať, aby víťazil duch a kultúra. Helmuth Plessner Plessnerovo kľúčové dielo Stupne organickej prírody a človek vyšlo v roku 1928 súčasne s hlavným dielom Schelera. Podľa Plessnera všetko živé je vo vzájomnom pôsobení so svojím prostredím – rastlina je doň bezprostredne začlenená, zviera je voči nemu istým spôsobom osamostatnené, no zostáva žiť „tu a teraz“. Zviera žije zo svojho stredu, do svojho stredu, ale nežije ako stred. Neprežíva samého seba, má pocity, vnemy, dokáže ovládať svoje telo a vzťahovať sa na seba, ale nevie o sebe. Prežíva, ale neprežíva sa. Človek si naproti tomu svoju centralitu uvedomuje, hoci tiež žije zo svojho stredu. Vlastní seba samého, vie o sebe, dokáže sa postihnúť. Človek dokonca vie urobiť odstup od seba samého a spredmetniť vlastné Ja. Toto jedinečné miesto človeka Plessner nazýva „acentrická pozicionalita“. Človek má vonkajší svet (predmety v priestore a čase) vnútorný svet (duša a prežívanie) spolusvet (iní ľudia) Arnold Gehlen Gehlen prispel zásadným spôsobom k modernej filozofickej antropológii dielom Človek – Jeho prirodzenosť a jeho miesto na svete (1940). Vychádza zo Schelera i Plessnera, ale aj z Herdera, pričom Herderove povšimnutia rozdielov medzi zvieraťom a človekom tento raz zakladá na celkom konkrétnych pozorovaniach rôznych biológov, etológov a zoológov. V súlade s týmito pozorovaniami Gehlen vraví, že sa človek rodí do značnej miery ako neobratný a bezmocný, a preto až do relatívne neskorého nástupu pohlavnej zrelosti potrebuje dlhé obdobie výchovy a starostlivosti. Počas výchovy je navyše človek väčšmi ovplyvnený nielen prirodzenosťou, ale aj „umelým okolím“, teda kultúrou. Za ústredný problém človeka Gehlen považuje ľudské konanie – človek je konajúca bytosť, pričom konanie znamená činnosť vedúcu k premene prírody a činnosť slúžiacu vlastným konkrétnym cieľom. Gehlenovo východisko sa pohybuje v rovine odlíšenia človeka od zvieraťa. Zviera je vrodenými a druhovo špecifickými inštinktami pevne zladené so svojím životným priestorom, na ktoré je špecializované aj ostrosťou svojich zmyslových orgánov a ďalších štruktúr telesnej konštitúcie. To všetko umožňuje zvieraťu v danom prostredí prežiť a žiť. Človek je naproti tomu úplne nešpecializovaný, jeho inštinkty sú nápadne ploché, fyzická stavba je pochabá (až na obratnosť uchopovacej ruky), zmyslové orgány nedokonalé. Vo svojom „prirodzenom“ prostredí by človek, poňatý ako živočích, vôbec neprežil. Človek je jednoducho „bytosťou nedostatku“ (nem. Mängelwesen). Ale človek prežíva vďaka svojej otvorenosti voči svetu, dokáže sa učiť, mimicky prejavovať a rozvíjať artikulovanú reč – plánovitým a spoločenským konaním človek prekonal nehostinnú prírodu a pretvoril ju v kultúru, v ktorej je schopný žiť svoj život. Práve v kultúre človek, ktorý je neriadený inštinktami, a teda je voči prírode neodolný a zraniteľný, vytvára spoločenské normy upravujúce vzájomné súžitie ľudí, čím kultúra prerastá v inštitucionalizovaný, sociologicky pestrý štátny útvar. Kultúru teda Gehlen pomenúva metaforicky ako akési „hniezdo“, ktoré si človek v prírode vybudoval a ktoré v pokoji obýva. K životu v „hniezde“ patrí u človeka aj technika, ktorá sa podľa Gehlena stala priam konštitutívnym znakom človeka ako živej bytosti. Použitá literatúra Externé odkazy Mapping Transdisciplinarity in Human Sciences Fundamental Theory of Anthropology Filozofia podľa predmetu Filozofické smery Antropológia