text: Filozofia (gr. φιλοσοφία ako láska k múdrosti; filein = ľúbiť, sofia = múdrosť) je štúdia hlavných, všeobecných a fundamentálnych problémov, ako sú bytie, existencia (ontológia), poznanie a otázka pravdy (epistemológia), hodnoty (axiológia), otázka existencie a povahy Boha (filozofická teológia), podstaty a prirodzenosti človeka (filozofická antropológia), pravidlá platného usudzovania (logika), myseľ (filozofia mysle), jazyk, morálne normy a mravnosť konania (etika), krásno (estetika) a ďalšie. V porovnaní s mytológiou a mysticizmom alebo náboženstvom sa filozofia odlišuje hlavne svojím kritickým prístupom, systematikou práce a dôverou v odôvodnené argumenty. V jej základe stojí pojmové, racionálne a kritické myslenie. Na rozdiel od exaktnej alebo reálnej vedy filozofia nemá definovaný svoj predmet a nepoužíva formalizovanú metodológiu. Napriek tomu niektoré jej disciplíny (napr. axiológia, logika, epistemológia) môžu za určitých okolností nadobudnúť vedecký charakter a precíznosť. Pôvodne filozofia zahŕňala všetko teoretické poznanie, ale postupne sa z nej vyčlenili exaktné, prírodné a spoločenské vedy. Takto vznikla určitá medzera medzi filozofiou a z nej vyčlenenými vednými odbormi. O vyplnenie tejto medzery sa snažia niektoré hraničné disciplíny (napr. filozofická ekonómia, filozofia matematiky a iné). Pôvod mena Pojem filozofia (gr. Φιλοσοφία – filein sofia) pochádza z gréčtiny. Slovo filein znamená sesterská láska alebo priateľstvo, sofia označuje nejakú zručnosť alebo obratnosť, ale aj vedenie, poznanie, múdrosť, najmä vyššie poznanie, ktoré zahrňuje cnosť a umenie žiť. Menom sofos sa označuje ten, kto je šikovný v povolaní a v živote, a potom zvlášť ten, kto je múdry. Filozofia je preto najčastejšie prekladaná ako láska k múdrosti, láska k poznaniu. Synonymum k pojmu filozofie je φιλαλήθεια (philalethia), prekladané ako "láska k pravde". Ako vzniká filozofia Filozofia nepredpokladá určitý vedecký spôsob skúsenosti. Vychádza z predvedeckého, každodenného spôsobu skúsenosti, v ktorom je svet odhaľovaný pre naše poznanie, konanie a rozum jazykom bežnej reči. Filozofovanie je proces kladenia si rozmanitých otázok, ktoré vyplývajú z daného filozofického problému a sprevádza ich údiv a/alebo pochybnosť. Dôležitou súčasťou tohto procesu je i hľadanie odpovedí na otázky. Pri hľadaní odpovedí sa striktne používa rozum. Východiskom všetkého filozofovania je skúsenosť. Filozof vychádza z dôverne známeho každodenného sveta svojej skúsenosti. Tento svet však stráca samozrejmosť a dôvernú známosť a stáva sa problémom. Hovoríme o vzniku filozofického problému. Jestvujú celkovo dva spôsoby, ako začať filozofovať: údiv – postoj človeka, k niečomu pochybovanie – zamýšľanie sa nad niečim Podľa Platóna je údiv postoj takého človeka, ktorý skutočne miluje pravdu. Podľa Aristotela ľudia začali filozofovať, aby unikli nevedomosti vo veci, ktorej sa čudovali. Každodenné skúsenostné vedenie sa v údive totiž javí ako nevedomosť. Dôverne známe bytie na svete sa ukazuje náhle ako povrchné a nevlastné. Podľa Sokrata je na začiatku filozofie údiv. Stratou samozrejmosti sa skúsenostné vedenie spochybňuje. Človek sa snaží podrobiť svoje empirické poznanie a každodenný skúsenostný svet kritike a dosiahnuť novej, základnej istoty. Svoju pochybnosť však môže prekonať iba tak, že ju vezme radikálne vážne a privedie ju až do posledného dôsledku. Predmet filozofie Metódy filozofie Klasická metodológia Metóda filozofického uvažovania je osobitným filozofickým problémom. Zaoberá sa ňou filozofická metodológia ako forma aplikovanej logiky v širšom zmysle slova. Filozofické metódy klasickej filozofie sú predmetom klasickej výrokovej logiky. Sú nimi tieto: 1. Indukcia Postup objasňovania od jednotlivého k všeobecnému. Filozofická indukcia je založená na rozumovej skúsenosti bytia, pozitívne vedecká indukcia na mnohosti prípadov, v ktorých sa za rovnakých podmienok opakuje ten istý jav, opierajúc sa najmä o fenomenologický aspekt zmyslového súcna. Naopak, filozofická indukcia je založená na existenciálnom aspekte zmyslového súcna. Hodnota filozofickej indukcie nie je menšia, ba väčšia než hodnota vedeckej indukcie, pretože filozofická indukcia je základom, ktorý vedeckú indukciu umožňuje. 2. Dedukcia Postup objasňovania od univerzálnejšieho, všeobecnejšieho pojmu k menej univerzálnemu, od všeobecného k jednotlivému. Ide o vyjasnenie implicitného obsiahnutia menej univerzálneho v pojme univerzálnejšom; časť je prítomná v celku. Vyvodzovanie menej všeobecného alebo jednotlivého zo všeobecnejšieho nie je nič iné ako použitie princípu účasti, ktorý je prenesený z roviny ontologickej do roviny logickej. 3. Abdukcia Postup objasňovania prípadu z výsledku a pravidla. Uplatňuje sa pri akejkoľvek tvorbe hypotéz. Jej záver je iba pravdepodobný (ako pri indukcii), ale rozširuje poznanie, lebo v myslení vytvára nové idey a umožňuje tak vznik nových vedeckých koncepcií. 4. Analýza a syntéza Analýza a syntéza majú predovšetkým ontologický význam a len potom, ako výsledok, majú aj logický význam. Analýza je predovšetkým postupom objasňovania a vyjadrovania skutočnosti. Všetky úkony ľudskej mysle, okrem postrehu bytia, súd, úsudok, sú prostriedkami analýzy. Cieľom analýzy je previesť syntézu zo stavu počiatočnej nejasnosti do konečného stavu možnej jasnosti a zreteľnosti. Na začiatku a na konci ľudského poznania sa nachádza syntéza. Prepojenie medzi nejasnou počiatočnou syntézou a jasnou konečnou syntézou sprostredkuje analýza vo všetkých svojich aspektoch. Ďalšie filozofické metódy V špeciálnych vedeckých disciplínach hraničiacich s filozofiou sa rozvíjajú uvažovania o princípoch tej-ktorej vedy. V priebehu dejín vznikli tak nové metódy neklasickej logiky resp. neklasickej (neantickej) filozofie (fenomenologická, transcendentálna a pod.) Hovoríme o metodológii neklasickej logiky. Pri dôslednom citačnom postupe by sme abdukciu nemali uvádzať ako klasickú metódu, lebo sa považuje za Peircov objav (1839 – 1914), ale tak prilieha k indukcii a dedukcii, že takýto postup objasňovania sa pravdepodobne bez pomenovania používal už v antike. Častou filozofickou metódou býva heuristický postup, kedy filozof rieši problém, zakladajúc si na intuícii. Ak optimálny sylogistický algoritmus nie je známy, táto neformálna pred-deduktívna metóda slúži k vyhľadávaniu vhodnej argumentácie. Ide o produkt nekonvenčného uvažovania, nakoľko má viac-menej subjektívnu povahu. Ďalšie metódy: Fenomenologická redukcia, Dialektika, Sokratovský dialóg, Transcendentálna metóda, Špekulácia, Hermeneutika Rozdelenie filozofie Dôsledné systematické rozdelenie filozofie by samo bolo filozofickým problémom a predpokladalo by vopred definovať systém filozofie: účelové a sprievodné funkcie, prvky a väzby medzi nimi, meniace sa v časopriestore. Nasledujúci prehľad nie je teda precízne systémový, ale môže byť užitočný, lebo je to celkom bežné rozčleňovanie filozofie do základných disciplín. 1. Teoretická filozofia Ontológia (náuka o súcne ako súcne) Vybrané koncepty: Bytie, Súcno, Esencia, Existencia, Akt a potencia, Kategória, Substancia, Relácia, Akcident, Skúsenosť, Idea, Identita, Princíp, Význam, Nevyhnutnosť, Kvalita, Duša, Subjekt, Hylémorfizmus, Forma, Matéria, Príčina, Univerzálie, Realizmus, Dualizmus, Idealizmus, Materializmus, Monizmus Pozri aj: Metafyzika Ontológia sa zvykla v dejinách označovať ako tzv. prvá filozofia, nakoľko jej predmetom je bytie ako také, súcno ako súcno. Filozofická kritika skúsenosti totiž ukazuje, že náš poznateľný svet je len svetom javov, sprostredkovaných pre nás našimi zmyslovými orgánmi. Ontológia sa však pýta na vlastné bytie, teda na to, čo stojí v základe javov: Aké je bytie ako také? (Platón) Ontológ teda vychádza z "bytia vo svete" a pýta sa na skutočnosť, na ktorej sa bytie vo svete zakladá. (Martin Heidegger) Tým sa vymedzuje akási univerzálna filozofická veda o bytí. Pojem ontológie sa ujal v 17. storočí a stal sa súčasťou metafyzického myslenia. Christian Wolff následne v 18. storočí označil ontológiu za všeobecnú metafyziku (lat. metaphysica generalis). V nej ide o systematickú filozofickú štúdiu podstaty a prirodzenosti bytia, existencie, súcna, reality, ako aj kategórií súcna či vzťahov medzi nimi. Ontologické názory sú úzko späté s epistemológiou, pretože práve epistemologické stanovisko zohráva významnú rolu v metodológii potenciálnej ontologickej reflexie. Významnými ontológmi v dejinách filozofie sú napríklad Parmenides, Herakleitos, Platón, Aristoteles, Avicenna, Tomáš Akvinský, René Descartes, Franz Brentano, G. W. F. Hegel, Gottfried Leibniz, či Martin Heidegger. Ontológia bola vo všeobecnosti spolu s celou metafyzickou metodológiou postupne terčom kritiky empiristov, pozitivistov, materialistov a na nich nadväzujúcich filozofických škôl v dobe osvietenstva, v 19. a 20. storočí. Dôvody sa líšili - najčastejšie nimi boli empirická neoveriteľnosť ontologických tvrdení, dojem zmysluprázdneho obsahu jej jazykových výpovedí alebo spätosť so scholastickou tradíciou. Svoje nové podoby ontológia získava v realizme 20. storočia a v novoscholastike. Prírodná filozofia (filozofická náuka o prírode rozdielna od empirických prírodných vied) Vybrané koncepty: Kozmos, Prirodzenosť, Determinizmus, Osud, Mýtus, Logos, Kopernikánska revolúcia, Hmota, Príroda, Kozmogónia, Emanácia, Atomizmus, Alchýmia, Kvantová teória, Teória veľkého tresku, Teória relativity, Čas, Priestor, Antropický princíp Filozofická antropológia (filozofická náuka o človeku) Vybrané koncepty: Človek, Dôstojnosť, Osoba, Slobodná vôľa, Duša, Nesmrteľnosť, Evolucionizmus, Emancipácia, Individualizmus, Transcendencia, Kultúra, Podmienenosť, Smrť, Humanizmus Filozofická teológia (filozofická náuka o Bohu rozdielna od teológie zjavenia) Vybrané koncepty: Boh, Teodícea, Zlo, Utrpenie, Teizmus, Panteizmus, Polyteizmus, Ateizmus, Agnosticizmus, Teogónia, Dôkaz existencie Boha, Reinkarnácia Sociálna filozofia (filozofia spoločnosti, politiky, práva a hospodárstva) Vybrané koncepty: Subsidiarita, Solidarita, Všeobecné dobro, Sloboda, Štát, Právo, Spoločenská zmluva, Anarchizmus, Ľavica, Pravica, Vôľa k moci, Postmodernizmus, Marxizmus, Vlastníctvo, Ideológia, Liberalizmus, Konzervativizmus Teória poznania (= epistemológia, noetika, gnozeológia; filozofická náuka o poznaní; zvláštny význam tu má transcendentálna epistemológia a hermeneutická filozofia, ktorá je teóriou porozumenia) Vybrané koncepty: Poznanie, Doxa, Epistémé, Nihilizmus, Pravda, Omyl, Korešpondenčná teória pravdy, Hermeneutika, Zmysel, Skúsenosť, Rozum, Skepticizmus, Empirizmus, Racionalizmus, Solipsizmus, Senzualizmus, A priori, A posteriori, Dialektika, Viera, Zhoda, Koherencia Logika (teória formálnej správnosti myslenia, eventuálne hovorenia) Vybrané koncepty: Úsudok, Sylogizmus, Premisa, Metóda, Dedukcia, Klasická výroková logika, Axióma, Téza, Teoréma, Implikácia, Kvantifikátor, Predikát, Modalita, Princíp, Dôkaz Semiotika (teória jazykových znakov, ich syntaxe, významov a ich užívania) Vybrané koncepty: Znak, Význam, Syntax, Interpretácia, Komunikácia, Filozofia jazyka, Sémantika, Pragmatika, Jazyk Teória vedy (teórie metód špeciálnych vied) Vybrané koncepty: Verifikacionizmus, Falzifikacionizmus, Analytická filozofia, Teória, Hypotéza, Kauzalita, Experiment, Štruktúra, Klasifikácia vied, Veda, Indukcia, Metodológia Axiológia (všeobecná teória hodnôt a hodnotenia) 2. Praktická filozofia Etika (náuka o morálne relevantnom konaní a jeho normách) Vybrané koncepty: Slobodná vôľa, Zodpovednosť, Zlo, Mravnosť, Morálka, Kategorický imperatív, Deontologizmus, Eudaimonizmus, Utilitarizmus, Zvyk, Obyčaj, Legitimita, Dobro, Cnosť, Spravodlivosť, Superego, Hedonizmus, Svedomie, Autonómia, Zmysel života, Šťastie, Vina, Nadčlovek Poietika (náuka o tvorivej činnosti; patrí sem i estetika ako filozofia umenia) Vybrané koncepty: Krása, Zmyslovosť, Harmónia, Účel, Katarzia, Dokonalosť, Umenie 3. Špeciálne vedy hraničiace s filozofiou (fyzikálna filozofia, filozofia sociológie, dejiny filozofie, ekonomické myslenie, filozofia kvality a podobne) Členenie filozofie podľa Jána Letza Dejiny filozofie Staroveká filozofia Antická filozofia Predsokratovská filozofia: Táles, Anaximandros, Anaximenes, Pytagoras, Hérakleitos, Xenofanes, Parmenides, Zenón z Eley, Empedokles, Anaxagoras, Leukippos, Demokritos Klasická grécka filozofia: Sokrates, Platón, Aristoteles Helenistická filozofia: Sofisti, Kynizmus, Stoicizmus, Epikureizmus, Eklekticizmus, Skepticizmus, Novoplatonizmus Východná filozofia Čínska filozofia: Konfucius, Lao-c', Čuang-c', Mo-c' Indická filozofia: Buddha, Mahávíra, Ánanda, Védy, Upanišády Stredoveká filozofia Stredoveká európska filozofia Raný stredovek: Patristika (Augustín z Hippa, Pseudodionýzios Areopagita, Boethius, Eriugena), Raná scholastika (Anselm z Canterbury, Pierre Abélard, Bernard z Clairvaux, Škola v Chartres) Vrcholný stredovek: Maimonides, Vrcholná scholastika (Albert Veľký, Tomáš Akvinský, Bonaventura), Roger Bacon Neskorý stredovek: Majster Eckhart, Ján Duns Scotus, William Occam, Neskorá scholastika Islamská filozofia Arabská filozofia: Avicenna, Averroes, Al-Kindí, Al-Fárábí Raný novovek Renesančná filozofia Mikuláš Kuzánsky, Erasmus Rotterdamský, Mikuláš Kopernik, Giordano Bruno, Francis Bacon, Niccolo Machiavelli, Thomas Morus Reformačné hnutie: Ján Hus, Martin Luther, Filip Melanchton, Ulrich Zwingli, Ján Kalvín Novoveký racionalizmus: René Descartes, Baruch Spinoza, Gottfried Leibniz Novoveký empirizmus: John Locke, George Berkeley, Thomas Hobbes Isaac Newton Osvietenstvo Charles Louis Montesquieu, Voltaire, Jean-Jacques Rousseau, David Hume, Immanuel Kant 19. storočie Nemecký klasický idealizmus: Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling, Georg Wilhelm Friedrich Hegel Wilhelm von Humboldt, Friedrich Schleiermacher Jeremy Bentham, Auguste Comte, Herbert Spencer, John Stuart Mill, Ludwig Feuerbach Arthur Schopenhauer, Friedrich Nietzsche, Søren Kierkegaard Dialektický materializmus: Karl Marx, Friedrich Engels 20. storočie Filozofia života: Henri Bergson, Wilhelm Dilthey, Hans Driesch, Oswald Spengler Pragmatizmus: William James, John Dewey Fenomenológia: Edmund Husserl, Martin Heidegger, Hans-Georg Gadamer, Maurice Merleau-Ponty, Paul Ricoeur, Jan Patočka, Max Scheler Existencializmus: Jean-Paul Sartre, Albert Camus, Karl Jaspers, Martin Buber, Emmanuel Lévinas Pierre Teilhard de Chardin, Novoscholastika Marxizmus: Vladimír I. Lenin, Ernst Bloch, Theodor W. Adorno Filozofia jazyka: Ferdinand de Saussure, Ludwig Wittgenstein, Noam Chomsky, Umberto Eco Analytická filozofia: George Edward Moore, Bertrand Russell, Rudolf Carnap, Gottlob Frege Filozofia vedy: Karl Raimund Popper, Paul Karl Feyerabend, Thomas Kuhn Willard Van Orman Quine, Hilary Putnam, John Searle, Saul Kripke Oxfordská škola: Gilbert Ryle, John Austin, Peter Strawson Hans Georg Gadamer, Michel Paul Foucault, Jacques Derrida, Jean-François Lyotard Filozofia a jej vzťah k náboženstvu, vede a umeniu Filozofia a náboženstvo Náboženstvo a filozofia majú úzky, no zložitý vzťah. Karl Jaspers uvádza ako základné funkcie filozofie orientáciu vo svete (výklad sveta), vyjasnenie vlastného Ja a metafyziku (prekročenie sveta a existencie k transcendencii). Tieto funkcie však majú svoje hlavné opodstatnenie i práve v náboženstve. Preto sa stáva aktuálnou otázka rozdielu medzi filozofiou a náboženstvom. Rozhodujúci rozdiel leží v chápaní filozofie ako rozumovej vedy. Jej hľadanie odpovedí po podmienkach možností úplnej skúsenosti sa uskutočňuje zásadne ako úsilie ľudského rozumu. Z tohto dôvodu filozofia vylučuje všetky výpovede, ktoré nevyplývajú čisto z rozumu. Vzájomný vzťah filozofie a náboženstva je chápaný rovnako ako vzťah viery a poznania, pričom vykazuje 4 alternatívy: Náboženstvo využíva pri svojom racionálnom uvažovaní a rozvíjaní svoje axiómy (nedokazované základné vety systému) a zjavenie. Filozofia ich v tejto podobe vôbec nepozná. Jej jediným prostriedkom hľadania pravdy je rozum. Filozofia a špeciálne vedy Filozofia má špecifický vzťah k špeciálnym vedám. Reálne špecifické vedy (prírodné, sociálne, ekonomické a duchovné ako historické, jazykové, náboženské a vedy o umení) skúmajú svoje čiastkové oblasti tak, že podávajú ich popis a výklad. Všeobecne sa dajú ukázať tri charakteristické znaky reálnych vied, ktoré sú však v rôznych vedách realizované rôzne. Reálne vedy sú: 1. empirické (ich predmet je čiastková oblasť skúsenostného sveta, popis a výklad, ktoré podávajú, môžu byť overené v danej čiastkovej oblasti a nepresahujú ju) 2. tematicky redukované (ich téma je obmedzená na určitý aspekt, pričom ostatné aspekty sú v úzadí) 3. metodicky abstraktné (svoje témy uchopujú len tak, ako im to pripúšťa metóda, pričom metóda reálnej vedy nie je nikdy predmetom či témou danej reálnej vedy) V kontraste s charakteristikou reálnych špeciálnych vied vystupuje filozofia. Filozofia je ako oblasť ľudského poznania neempirickou vedou. Jej východiská spočívajú iba v skúsenosti filozofa s vlastným bytím a so svetom navôkol ako takou. Neuvažujeme teda o empírii ako o konkrétnej čiastkovej skúsenosti, ako je tomu v špeciálnych vedách. Filozofia sa pýta na neempirické podmienky empirického v plnosti. Neviaže sa na celok, ale na celok sa pýta. Filozofia nie je tiež tematicky redukovaná. V minulosti bol jej predmet mimoriadne široký, spravidla široký ako ľudská skúsenosť sama. V súčasnosti po vymedzení špeciálnych vied z filozofie sa tento záber do určitej miery ponecháva aspoň v podobe tzv. vied hraničiacich s filozofiou. Ďalej, filozofia rovnako neabstrahuje od svojej vlastnej metódy objasňovania skúsenosti. Hľadanie a popísanie filozofickej metódy nepresahuje oblasť filozofie, ale naopak – stáva sa samotným filozofickým problémom, keďže žiadnu metódu ani filozofia nepredpokladá. A tak základný rozdiel medzi reálnymi špeciálnymi vedami a filozofiou spočíva v tom, že reálne vedy sa nikdy nepýtajú na úplnú ľudskú skúsenosť, ale skúmajú ju iba čiastkovo a konkrétne. Samotný celok nepoznajú. Filozofia však celok v sebe zahrňuje a je pre ňu filozofickým problémom. Reálne vedy tiež nepoznajú dosah, ktorý majú ich výpovede v rámci celku. Význam tohto dôsledku sa stupňuje s rastúcou špecializáciou vied. Prepojenie dôsledkov výpovedí reálnych vied tak popisuje až filozofia. Hovoríme o spracovávaní výsledkov skrze syntézu. Filozofia si tak zachováva voči špeciálnym vedám naďalej autonómiu. Rovnaké prepojenie a vzťah má filozofia s formálnymi špeciálnymi vedami, ktoré skúmajú v čistej forme štruktúru súvislostí, realizujúc sa vždy v určitej metodickej abstrakcii. Filozofia a umenie Podľa Immanuela Kanta má umenie 2 charakteristické znaky: 1. umenie je slobodné (má účel samo v sebe, nie je podriadené žiadnemu vonkajšiemu cieľu) 2. umenie sprostredkúva (niečo vyjadruje, je komunikatívne) Na základe týchto znakov sa dá objasniť, že umenie spĺňa rovnaké základné tri funkcie ako náboženstvo a filozofia. I umenie má za cieľ niečo vyjadrovať, komunikatívne vykladať svet skrze znázornenú myšlienku, symbol alebo krásu. Rovnako sa usiluje vypovedať niečo o človeku, vyjasniť vlastné Ja, a taktiež prekročiť umením znázorňovania krásy tento svet či existenciu smerom k transcendencii. Preto náboženstvo, filozofia a umenie spolu súvisia. Rozdiel medzi filozofiou a umením sa dá však ľahko ukázať. Filozofia totiž vychádza zo zmyslovej skutočnosti (skúsenosti), ale plní ony funkcie čisto v rovine rozumu, pojmu a vedeckej reflexie. Oproti tomu umenie realizuje ony funkcie ducha v rovine zmyslovosti. Pravda filozofie spočíva v sile rozumovej argumentácie, pravda umenia spočíva v dokonalosti zobrazenia. Filozofii ide o všeobecnosť teórie, umeniu ide o všeobecne platnú krásu v jej konkrétnej realizácii. A tak filozofii nemusí záležať na tom, aby bola zásadne krásna ako taká. Hlavné smery filozofického uvažovania Rozlíšenie teoretickej a praktickej filozofie (poznania a konania) uvádza v dejinách filozofie predovšetkým Platónsky trojuholník. Vrcholy tohto trojuholníka sú v princípe prepojené v zmysle "bytie – Ja – idea" (príroda – subjekt – absolútno; svet – duša – Boh). Tak trojuholník vymedzuje priestor teoretickej filozofie. Najdôležitejšia pozícia filozofickej tradície sa odlišuje predovšetkým tým, v ktorom z troch vrcholov trojuholníka ich filozofovanie začína, odkiaľ systematicky rozvíjajú celok filozofie. Z toho vyplývajú tri hlavné smery filozofického uvažovania: 1. Filozofia bytia (ontologicky orientované filozofovanie) 2. Filozofia Ja (pýta sa predovšetkým na subjekt skúsenostného sveta a na jeho vlastnosti) 3. Filozofia ducha (ideí; snaží sa poznať podmienky možnosti skúsenosti na základe idey) V dejinách filozofie sú tieto tri hlavné smery spojené s tromi veľkými filozofmi. Filozofia bytia s Aristotelom, filozofia Ja s Immanuelom Kantom a filozofia ducha s G. W. F. Hegelom. V otázkach platónskeho trojuholníka sa pohybuje celá filozofická tradícia. Porovnanie filozofie Východu a Západu Staroveké Grécko, India a Čína sú tri veľké civilizácie staroveku. Približne v rovnakom tvorivom období (6. a 5. storočie pred Kr.) sa v týchto civilizáciách rozvinula špecifická filozofická tradícia. Nadväzujúc na grécku filozofiu sa vyvinula filozofia Západu, indo-čínske filozofické tézy vytvorili filozofiu Východu. Filozofia Východu je však od západnej filozofie do značnej miery odlišná, a to nielen v tematickom zameraní, ale i vo svojich metódach, forme a dôsledkoch. Kontrast filozofie Západu a Východu je v určitých aspektoch dokonca taký značný, že niektorí filozofi spochybňujú označovanie východného myslenia za druh skutočnej, na rozume metodicky postavenej filozofie. Medzi hlavnými princípmi, ktoré značne odlišujú prístupy Východu a Západu, sa nachádza východný pohľad na svet a na človeka ako kozmologicky zjednotených elementov, ktoré sú v úzkom vzťahu a vzájomne sa ovplyvňujú. V západnom myslení sa človek chápe skôr ako prvok božského, s ktorým vôbec nesplýva a ani nemá splývať, skôr ho hľadá a usiluje sa s ním vo vedomí jasnej hierarchie komunikovať. Východ ovláda predstava, že život je vlastne cestou do večných skutočností, ktoré jestvujú poza reality, čo nás aktuálne obklopujú, zatiaľ čo Západ vníma život človeka ako určitú službu, poslanie, ktoré jednotlivec zasväcuje trebárs osobnému Bohu, alebo peniazom, kariére a podobne. Veľmi dôležitým rozlíšením je pohľad na dejiny, kde Východ ponúka cyklický návrat všetkého, kolobeh prírody, ročných období, slnovratov a rovnodenností, čo výrazne kontrastuje so židovsko-kresťanským poňatím dejín ako niečoho lineárneho, kde všetko postupuje od svojho začiatku po svoj koniec (vrátane dejín samotných). Vo východnej kultúre tak vzniká priestor pre vieru v cyklické prevteľovanie a večný návrat života, čo v euro-americkom prostredí nemalo podporu, keďže životná línia sa chápe ako ukončená a posmrtný život nadobúda rysy celkom inej formy existencie, než aké mal pozemský krátkodobý život v materiálnom tele. Vzhľadom na lineárne chápanie života a dejín v západnej filozofickej tradícii sa do podrobných detailov rozvíjal koncept dosahovania rôznych foriem cieľov ako hlavnej stratégie žitia (napr. sa človek učí, ako byť úspešný, ako byť šťastný, zdravý atď.) na rozdiel od východnej filozofickej tradície, kde sa za najvhodnejšiu stratégiu života začalo považovať sebaoslobodenie od falošného Ja a hľadanie či nájdenie toho pravého svojho Ja. Tento východný koncept sa metamorfoval v priebehu dejín až do stotožnenia pravého Ja s večnou realitou univerzálnej pravdy. Západné poňatie je odlišné; tam je Ja chápané ako "tu a teraz", každá ľudská bytosť má svoje pravé Ja dané a nepotrebuje byť nejako zvlášť odhaľované. Naše Ja je na Západe jednoducho rozpoznateľným východiskom ďalších filozofických úvah. Vzťah k hľadaniu pravdy je taktiež pri porovnaní Východu a Západu opačný. Západná filozofia sa vo všeobecnosti usiluje o opozíciu voči náboženstvu, čo Východ nepozná, pretože východná tradícia náboženstvo v mnohých bodoch a témach širokospektrálne integruje. Prejavuje sa to aj v tom, že absolútna pravda sa na Východe hľadá systémovo cez meditáciu a správny spôsob života – pravda sa hľadá vnútri človeka, keďže všetky udalosti vo vesmíre sú vo svojej podstate rozmanito prepojené. Západný spôsob myslenia uvažuje inak, a to dbá viac o individuálny pohľad na udalosti, ktoré mnohokrát nemajú mať nič spoločné, preto jednotlivec musí hľadať mimo seba cez skúmanie a analýzu. Kultúra fundamentálneho výskumu je takto v západnej spoločnosti silná, pričom ústrednou myšlienkou je fakt, že pravda musí byť vždy dokázaná. Východ však nepotrebuje pravdy dokazovať, sú nám totiž podľa jeho poňatia dané. V otázke budúcnosti Východ pozná predurčenie na základe minulých skutkov, zatiaľ čo Západ často vyznáva predetermináciu budúcnosti jednotlivca Bohom (osud). Dôležitou je i otázka hodnôt, v ktorých sú filozofie Východu a Západu opäť protistojné. Kľúčom k pochopeniu všetkých východných hodnôt je vnútro človeka – najdôležitejšou úlohou ľudskej bytosti je naučiť sa prirodzene kontrolovať a rozvíjať svoje vnútro. Východ teda spoznáva, čo je správne, práve cez vnútorný svet človeka, ktorý je dynamicky prepojený s podstatou sveta, takže v sebe môže jednotlivec hľadať večné, univerzálne pravdy. Vzhľadom na cyklické poňatie času môže človek rozvíjať seba samého prakticky bez obmedzenia, zatiaľ čo na Západe rozvoj osobnosti končí dosiahnutím výsledného cieľa. Ním môže byť najčastejšie úspech a šťastie, o ktoré sa musí človek zaslúžiť aktívnou intervenciou do vonkajšieho prostredia. Východ chápe človeka kolektivisticky, čo znamená, že ľudská bytosť je vlastne integrálnou súčasťou univerza a spoločnosti. Vo východnej tradícii sú ľudia fundamentálne spojení a povinnosť ku všetkým ostatným sa považuje za veľmi vážny záväzok. Západné myslenie uprednostňuje vnímanie ľudskej bytosti s charakterom, ktorý možno opísať viac individualisticky; človek je jednoducho skutočne nezávislý a slobodný prvok univerza a spoločnosti. Aj preto západné systémy vyúsťujú vo výrazný individualizmus. Takisto implementácia jednotlivých učení východných škôl sa realizuje cez spiritualitu a misionársky prístup k ľuďom, čo je na Západe relatívne nezvyčajné, keďže implementácia vedeckých postupov a učenia logických škôl do praxe je skôr pragmatickej povahy. Kontrast medzi východnou a západnou filozofiou sa dá zhrnúť aj do iných logických bodov: indická filozofia je charakteristická neuskutočneným prechodom od mýtu k logu, vzdelanosť je v indo-čínskych tézach viazaná na tradíciu; východná filozofia je návodom na správny život, pričom grécka filozofia zahrňuje celú oblasť vtedajšieho ľudského poznania; úlohou čínskych a indických filozofov bolo pomôcť usporiadať a udržať svoje obrovské krajiny; filozofia sa v indo-čínskej tradícii relatívne transformovala na náboženstvo; pravým zdrojom poznania vo východnej filozofii je intuícia (vcítenie), a nie rozum; rôzne spôsoby poznania umožňujú dospieť k rôznym pravdám a k tolerancii, zatiaľ čo v západnej tradícii bol pokrok viazaný na vzájomnú konfrontáciu väčšieho počtu filozofických škôl; vo východnej filozofickej tradícii jeden filozof pokračuje v práci predchádzajúceho, zatiaľ čo v Grécku sa rozvinul skutočný zvyk odporovať svojmu učiteľovi. Filozofia Východu a Západu je rozdielna aj v tematickom zábere. V Indii legendárny panovník Ašok vytvoril ideál áhinsy – nenásilia, ktorý do dnešného dňa tvorí základný pilier filozofie. Základnou jednotkou spoločnosti je kasta, v Číne rodina. V Číne namiesto princípu áhinsy stojí poslušnosť, na ktorej úroveň Konfucius stavia vernosť štátu. V starovekom Grécku nie je kráľom tvorstva skupina ľudí (kasta, sekta alebo rodina), ale človek – uvedomelý a sebavedomý jednotlivec, a to prispelo k formovaniu občianskeho vedomia. Indovia sa zväčša zaoberali otázkami podvedomia, Číňania osudom, usporiadaním spoločnosti a harmóniou v duši, pričom tematicky ustupuje svet. Gréci však zhrnuli vo svojich filozofických tézach celú oblasť vtedajšieho ľudského poznania. Filozofi o filozofii (abecedne) A Albert Veľký – filozofia je podľa Alberta Veľkého veda, opierajúca sa len o rozum a disciplínu, ktorá má slúžiť teológii. V prvom prípade sa filozofia riadi len rozumom, má vlastné zásady postupovania, jej predmetom je to, čo je vo veciach všeobecné (podstata vecí), usiluje sa o čisté poznanie vlastností vecí. Zároveň sa však celá filozofia, poznanie prírody a histórie, každý rozumovo-poznávací úspech musí ponímať a predstavovať tak, aby mohol byť zaradený do teologického systému a našiel v ňom svoje použitie. Arno Anzenbacher – filozofia je kritická rozumová veda o podmienkach možnosti empirickej skutočnosti ako celku. Aristoteles – filozofia je súhrn všetkého poznania; zvláštna, na skúsenosti vybudovaná veda; múdrosť, ktorá vedie k poznaniu najvšeobecnejších, základných princípov a zákonitostí jestvovania a diania. V závislosti od toho, či uvažovanie a poznávanie týchto najvšeobecnejších zásad a zákonitostí zostáva vo sfére jestvovania vecí nezávislého od praktického použitia, alebo či tieto úvahy vedú k nejakej praktickej činnosti, delí Aristoteles filozofiu na teoretickú a praktickú. Augustín z Hippa – filozofia je láska k múdrosti vedúca k poznaniu najvyššieho bytia – Boha. Východiskom filozofie je ľudské vnútro a pochybnosti, čo sa v ňom rodia. Až keď človek nadobúda pochybnosti o sebe samom, začína filozofické myslenie. B Francis Bacon – filozofia je veda vôbec. Treba jej vrátiť podľa možností čo najúplnejšiu autoritu (saptientiam philosophiae usque ad ultimam sui deducere potestatem). Tak filozofia prírody, ako aj metafyzika a etika patria k prírodovedným a empirickým disciplínam. Najväčšou autoritou v oblasti filozofie je Aristoteles. Cenný je predovšetkým ako prírodovedec a mysliteľ, ktorý vedel využívať skúsenosť i experiment. Lebo úlohou filozofie je skúmanie skutočnosti a odhaľovanie zákonov, ktoré ju ovládajú. George Berkeley – filozofia je hľadanie múdrosti a pravdy, ktorej aktívnou príčinou je rozum, čiže duch, a ktorá musí obracať myseľ na účelové príčiny vecí, ktoré sú od prvopočiatku s nevýslovnou múdrosťou stanovené vďaka dobrote a láskavosti Boha, vládnuceho nad svetom. Cieľ tejto múdrosti je povzniesť ducha vidinou krásy, harmónie, množstva a rôznorodosti prirodzených vecí, a tým pomocou náležitých úvah prehĺbiť naše pojmy o veľkosti, múdrosti a dobročinnosti Stvoriteľa a nakoniec podriadiť – nakoľko to od nás závisí – rozličné oblasti stvoreného sveta cieľom, na aké boli predurčené – chvále Božej a udržaniu a spríjemneniu života nášho a našich blížnych. Vedúcou myšlienkou takto chápanej filozofie je výrazna novoplatónska koncepcia múdrosti, usilujúca sa chápať a interpretovať celú skutočnosť v procese jej zostupovania z absolútna a nasledujúceho návratu do neho. Cieľom filozofie má teda byť rozmýšľanie o Bohu a o novej povinnosti, odhalenie falošnosti a márnosti jalovych výskumov, ktoré sú hlavným predmetom záujmov vedcov, vyhnanie hmoty z prírody a dokázanie bezprostrednej Prozreteľnosti vševediaceho Boha a prirodzenej nesmrteľnosti duše. Egon Bondy – filozofia je jedna z ľudských foriem poznania sveta, je jednotná a rozdiel je len v rozdielnom akcentovaní niektorých otázok. C, D Cicero – filozofia je kultúra ducha (cultura animi autem philosophia est); láska k múdrosti. Peter Damiani – filozofia je slúžka teológie. René Descartes – filozofia je veda, ktorej cesta k pravde je zabezpečená len vtedy, keď jej východiskom je metodická skepsa, vedúca k odhaleniu neotrasiteľného základu, najistejšieho poznatku, vyjadreného vetou cogito ergo sum. Filozofia musí postupovať uvedomelo metodicky, pričom vzorom, modelom správneho metodického postupu vo filozofii je (euklidovská) geometria. Filozofia má objasňovať jednotiace princípy všetkého teoretického vedenia, ktorého zmyslom a podstatou je služba nastoleniu moci, vlády človeka nad prírodou. Filozofia je snaha dosiahnuť múdrosť v zmysle dokonalého vedenia o všetkých veciach, ktoré človek môže poznať, aby mal orientáciu pre svoj život, aby si zachoval zdravie a vynachádzal všetky umenia. Na dosiahnutie takéhoto vedenia je nevyhnutné, aby sme ho odvodzovali z prvých príčin: začínať musíme skúmaním týchto prvých príčin, totiž princípov. O týchto princípoch platia dve základné podmienky. Prvá, že sú jasné a zrejmé, že ľudský duch o ich pravdivosti nemôže pochybovať, pokiaľ o nich pozorne uvažuje; druhá, že poznanie ostatných vecí od nich závisí tak, že princípy síce môžeme poznať bez poznania druhých vecí, nie však naopak veci bez princípov. Ide teda o to snažiť sa odvodiť z týchto princípov poznanie vecí, ktoré od nich závisia, a to tak, že v celom rade odvodení nie je nič, čo by nebolo celkom jasné. E, F Epikuros – filozofia sa delí na kanoniku (gnozeológiu), fyziku (prírodnú filozofiu) a etiku. Filon z Alexandrie – filozofia je gnóza, ktorá spočíva v uvažovaní o božských a ľudských veciach. Táto gnóza má dvojaký charakter – teoretický a praktický, intuitívny i názorový, je interpretáciou zjavenia a technikou asketického života. Predmetom filozofie je Boh a svet a ich vzájomný vzťah. Filozofia môže zaručiť človeku spasenie. Konečným cieľom filozofie je schopnosť kontemplovať o Bohu, stať sa synom Božím a splynúť s Absolútnom. H Georg Wilhelm Friedrich Hegel – filozofia je veda o Absolútne, svetovom duchu alebo absolútnom myslení. Filozofia je veda rozumu o rozume, podľa ktorej všetko skutočné je rozumné a všetko rozumné skutočné. Filozofia je zároveň dialektická metóda. Hlavnými súčasťami filozofie je logika, filozofia prírody a filozofia ducha. Herodotos – filozofia je slobodná zúčastnenosť slávnostného charakteru, ktorá sa neviaže na nijakú povinnosť. David Hume – filozofia je kritika všeobecne prijímaných presvedčení, predovšetkým kritika racionalizmu, tak ako ho chápal napr. René Descartes. Jozef Miloslav Hurban – Filozofia je vedomosť pre každý, najmä ale pre náš, nanovo sa prebúdzajúci národ slovenský najpotrebnejšia, pomocou ktorej sa národ približuje k poznaniu toho, čo má byť, k preniknutiu svojho určenia a povolania svojím duchom. Bez filozofie sa nemôžu tie rozličné, tajné, vo všetkých ohľadoch a bokoch národa sa zjavujúce hlasy v jednu pieseň životnú, v jeden veľký zmysel zobrať, bez ktorej prepočiatočnosti, primitívnosti ducha a života národného všetka skúsenosť a mnohohovorčivosť nič nepomôže, bo nikoho zo sna neprebudí, v zmätkoch istoty, v búrach bezpečnosti, v strachoch a hrôzach smelosti nedodá. Môže sa dívať do priestranstiev rozliatych a roztočených nebeských telies koľko chce filister, nerozumejúci povahe elíps, kúbov, štvorhranov a nemajúci známosti aprioristickej, filozofickej, ich poťahov a pomerov: nuž predsa nebude keplerovským nesmrteľným zákonom nič rozumieť. Rovnako sa má vec aj s tým človekom, ktorý sa díva do kroník a takrečených pragmatík, na mapy a do zákonníkových bachantov národov, ale nedonesie k tomu všetkému filozofiu a zakotvené považovanie na podstatu vecí. Zmúti sa mu zrak, jeho hlava a mozog dostanú závrat, až sa mu celé, celučičké národy v zmätku jednotlivých úkazov zjavia iba ako lopty, ktorými si slepá náhoda pohadzovala; zhliadne iba sebevôľu, agregát, hřby ľudí a marasť náruživosti namiesto živého, krásneho celku národového, človečenského. Tuná je to široko-ďaleké pole, po ktorom sa nepočetné množstvo síce učených, ale filozofie nemajúcich ľudí túla, tých ľudí, ktorým zo srdca vyletela živá viera a do ich ducha sa živá a životná veda zaštepiť nemohla. Zato je takýmto ľudkovcom história ľudstva iba agregát, najviac keď ju ešte ako hřbu biografií jednotlivcov považujú, a tak aj národné dejiny sú im iba povahopisy osôb, tieto ale zas len guľky slepej náhody, všetko dohromady vidia len ako takú trmu-vrmu kocúrov a mačiek na rákoši. Edmund Husserl – filozofia je eidetická veda, čiže prísna fenomenologická veda založená na intuícii toho, čo je podstatné, a tvoriaca základ všetkých ostatných vied. Predmetom filozofie sú fenomény a metódou filozofie je fenomenologická metóda. Filozofia má byť bezpredpokladová: musíme mať neustále na zreteli, či v našom myslení nemôže existovať nejaký nepreskúmaný prvok, ktorý považujeme za samozrejmý. J William James – filozofia by mala objaviť, aký určitý rozdiel by pre teba a pre mňa v určitom okamihu nášho života znamenalo, keby tá alebo iná definícia sveta bola pravdivá. Karl Jaspers – filozofia je postihovanie skutočnosti v jej pôvode, uchopovanie skutočnosti tak, ako sa v myšlienkach zaoberám sám sebou, vo vnútornom konaní, otváranie sa pre ďaleké horizonty toho, čo nás obklopuje, odvažovanie sa komunikácie od človeka k človekovi pomocou každého zmyslu pravdy v milujúcom zápase, trpezlivé a nepretržité udržiavanie rozumu v bdelosti pred tým, čo je najviac cudzie, a pred tým, čo zlyháva. Filozofia je to, čo sústreďuje to, čím sa človek stáva sám sebou tým, že sa stáva účastným skutočnosti. Autentická forma filozofie je filozofovanie, kde kladenie otázok má väčšiu hodnotu ako hotové odpovede. Zásadný rozdiel medzi filozofiou a špeciálnymi vedami (objektivistickou vedou) je v jej otvorenosti, nezavŕšenosti, procesualite. Filozofovanie je prenikanie, presahovanie, transcendovanie všetkých určitých druhov bytia k bytiu vôbec. K Immanuel Kant – filozofia je idea dokonalej múdrosti, ktorá nám ukazuje posledné ciele ľudského rozumu. Podľa školského pojmu, hovorí Kant, patria k filozofii dve veci: dostačujúca zásoba rozumových poznatkov a ďalej systematická súvislosť týchto poznatkov alebo ich spojenie v idei celku. Pokiaľ však ide o filozofiu podľa všeobecného ľudského pojmu, môžeme ju označiť aj ako vedu o najvyššej maxime nášho rozumu, pokiaľ maximou rozumieme vnútorný princíp voľby medzi rôznymi cieľmi. Filozofia je súdnym tribunálom, cenzorským úradom, políciou, číže inštanciou, ktorej rozhodnutia zakončujú prírodný stav, v ktorom sa jednotlivé záujmy rozumu mohli presadiť iba vojnou, a poskytuje nám pokoj zákonného stavu, kde môžeme riešiť svoje spory iba procesom. Metafyzika ako zavŕšenie všetkej kultúry ľudského rozumu skúma totiž prvky a najvyššie maximy rozumu, ktoré musia byť základom možnosti jednotlivých vied a používania všetkých vied. Kantova koncepcia filozofie ako kritiky a ako súdneho tribunálu rozumu vychádzala z predpokladu, že všetky jednoduché úkony rozumu sa dajú úplne a systematicky umiesť. Zdroje pôsobnosti filozofie vymedzuje Kant týmito otázkami: 1. Čo môžem vedieť? 2. Čo mám robiť? 3. V čo smiem dúfať? 4. Čo je človek? al-Kindí – filozofia je matka vied. Konštantín Filozof – filozofia je poznávanie božských i ľudských vecí, nakoľko sa môže človek Bohu pripodobniť, pretože učí človeka, ako sa stať obrazom a podobou toho, kto ho stvoril. L, M, P John Locke – filozofia je výskum prameňov, istoty a hraníc ľudského poznania, ako aj základov a stupňov vier, mienok a presvedčení. Filozofia sa nemá zaoberať povahou vecí ani fyzikou duše, nemá skúmať ich podstatu, ale zameriavať sa má na poznávacie schopnosti človeka vzhľadom na predmety, s ktorými človek má do činenia. Metóda filozofie má byť historická, čiže má vysvetľovať, akými cestami rozum dospieva k pojmom vecí. Filozofii ide o určenie kritéria pravdivosti poznania. Tomáš Garrigue Masaryk – filozofia je služobníčka života. Pre Masaryka je filozofia v prvom rade etika, sociológia a politika. Mutakallimovia – filozofia je mutakallimov dialektické umenie, ktorého cieľom má byť odovôvodňovanie a apológia Koránu. Jan Patočka – filozofia znamená: a) sústavné, pojmovo presné a v tom zmysle vedecké spracovanie najvšeobecnejších otázok nášho vedenia a životného určenia – filozofia odborná b) filozofia básnika, učenca, spisovateľa; v tomto prípade sa majú na zreteli reflexie všeobecného dosahu bez úmyselnej sústavnosti a presnosti, ale zato často tým väčšej naliehavosti c) svetový názor Platón – filozofia je kritika každodennej skúsenosti, života vo svete zdania, prekonávanie nevedenia o bytí. Filozofia oslobodzuje človeka z jaskyne zdania a privádza ho k slnku pravdy. Tým je dané základné rozlíšenie medzi čírym zdaním (doxa) a pravým bytím (on). Človek by sa mal úplne sústrediť na filozofiu, ktorá mu poskytne poznanie, múdrosť a očistenie. Čiže filozofia je hľadanie toho, čo naozaj je (ontós on), prekonávanie toho, čo je iba zmyslové, teda zdanlivé, prechodné, a nachádzanie zmyslu všetkého bytia – ideí a najvyššej idey dobra. Karl Raimund Popper - filozofia je chápaná ako to, čo má každý, či si to uvedomuje alebo nie. Predpokladajme, že táto naša filozofia nemá veľkú cenu. Ale jej vplyv na naše myslenie a konanie je často priamo katastrofálny. Preto je nevyhnutné, aby sme svoje filozofie kriticky skúmali. To je úloha filozofie. Tak ako každý má svoju filozofiu, tak má každý aj – obyčajne neuvedomelo – svoju teóriu poznania; mnohé sa prihovára za to, že naše teórie poznania rozhodujúcim spôsobom ovplyvňujú našu filozofiu. R Augustín Riška – tvrdil o neopozitivistickom názore na filozofiu, že novopozitivisti nepopierali existenciu filozofie. Popierali iba existenciu tradičnej filozofie ako vedy, a to na základe kritérií, ktoré na vedu kládli. Ibn Rušd – filozofia je najvyšší stupeň vedenia, ktorý sa povznáša nad vieru a teológiu a dospieva k čistému poznaniu a úplnej pravde. Filozofia sa pri primeranom chápaní a osvetľovaní jej základov bude zhodovať aj s vierou, hoci masy o tom nemusia vedieť, keďže filozofiou sa zaoberá nepočetná skupina vzdelancov. Z toho vznikla averroistická teória mnohosti právd, podriaďujúca náboženskú vieru rozumu a umožňujúca neskôr oslobodzovanie sa vedy od viery. Gilbert Ryle – filozofia je objasňovanie alebo analýza slov, fráz alebo obratov, ktoré nás vrhajú do problémov, tradične označovaných ako filozofické. S, Š Jean-Paul Sartre – filozofia má svoj zmysel v tom, že približnosťou pojmov dosahuje čo najviac úroveň konkrétneho všeobecna, aké nám dáva próza. Filozofia sa musí neustále ničiť a obnovovať. Filozofia je myšlienka, takisto ako je myšlienka vždy už mŕtvym okamihom praxe, pretože len čo vznikne, prax je už konštituovaná. Seneca – filozofia učí konať, a nie rečniť (Facere docet philosophia, non docere). Sokrates – filozofia má byť maieutikou. Herbert Spencer – filozofiu chápal ako dokonale zjednotené poznanie, ako najvšeobecnejšie poznanie. Filozofia dosahuje svoj najvyšší stupeň vtedy, keď sa jej podarí nájsť taký zákon, ktorý obsiahne celé univerzum. Spencer nachádza toto najvyššie zovšeobecnenie vo vývojovej formule: vývoj alebo evolúcia je integrácia látky pri súčasnej disipácii pohybu. Ivan Odilo Štampach – filozofia pôsobí na prvý pohľad ako chaos rôznych vzájomne sa popierajúcich mienení. Keď sa nám však podarí preniknúť do filozofickej problematiky dôkladnejšie, rozlíšime vážne a zodpovedne vedenú filozofickú prácu od výplodov rozmanitých extrémistov a ideológov. Potom už nebude celkový pohľad na cestu filozofického poznania pôsobiť tak chaoticky. Aj v akademickej filozofii sa diskutuje, a teda zaznievajú tam rôzne mienky, ale pozorujeme tam istú súvislosť. Autori s novým riešením nemôžu ignorovať svojich kolegov, vrátane predchodcov. Riešenie filozofických problémov tam v dialógu filozofov a ich škôl pokračuje podobne ako v iných odboroch. T Tomáš Akvinský – filozofia sa prísne odlišuje od teológie; vo filozofii rozhoduje iba autentické rozumové poznanie, autorita je vo filozofii na poslednom mieste. W Wilhelm Windelband – filozofia je veda o hodnotách a normách hodnotenia v oblasti pravdy, dobra a krásna. Jestvuje určitý počet základných a zrejmých právd, ktoré si človek uvedomuje v procese vlastného poznania. Úlohou filozofie má byť odhaľovanie týchto právd a využívanie ich v myslení. Preto treba filozofiu poznania úzko spájať s etikou a estetikou. V týchto oblastiach sa filozofia stáva umením hodnotenia. Konečnou úlohou filozofie je špecifickým spôsobom vyťažiť pocit všeobecného a absolútneho príkazu z toho, čo za príkaz a hodnotu považuje vo svojom konkrétnom jestvovaní a konaní jednotlivec. Takýmto spôsobom by filozofia mala uspokojovať snahy dvojakého druhu: teoretické a praktické, z ktorých prvé sa usilujú o názor na svet a týkajú sa otázok bytia a druhé poskytujú pohľad na zmysel ľudského života a obsahujú problematiku hodnoty. Wittgenstein – filozofia je logická analýza prírodných vied. Je slúžkou prírodných vied. Vymedzuje problémovú oblasť prírodných vied, vymedzuje to, čo je mysliteľné a tým aj to, čo je nemysliteľné. To, čo je nemysliteľné, má vymedzovať zvnútra tým, čo je mysliteľné. Vyznačuje to, čo sa nedá povedať, tým, že jasne ukáže, čo povedať možno. Všetko, čo vôbec môže byť myslené, môže byť myslené jasne. Všetko, čo sa dá vysloviť, dá sa vysloviť jasne. Cieľom filozofie je logické vyjasňovanie myšlienok. Filozofia nie je náuka, ale činnosť. Filozofické dielo sa skladá v podstate z objasňovania. Výsledkom filozofie nie sú 'filozofické vety', ale objasnenie viet. Filozofia má vyjasňovať a presne vymedzovať myšlienky, ktoré sú inak akoby zakalené a hmlisté. Správna metóda filozofie by mala byť vlastne táto: Hovoriť iba to, čo možno povedať, teda vety prírodnej vedy – teda niečo, čo nemá s filozofiou nič spoločného – a potom, keby chcel niekto iný povedať niečo metafyzické, mu ukázať, že určitým znakom vo svojich vetách nedal nijaký význam. Táto metóda by bola pre toho druhého neuspokojivá – nemal by pocit, že ho učíme filozofiu – ale bola by to jediná skutočne správna metóda. Zdroje Hampl, Martin (1998), Realita, společnost a geografická organizace: hledání integrálního řádu, Praha: DemoArt, ISBN 80-902154-7-5 Bibikova, Anastasia; Kotelnikov, Vadim: East* versus West: Philosophy, Cultural Values, and Mindset zdroj sekcie #Porovnanie filozofie Východu a Západu Iné projekty Externé odkazy FILIT otvorená filozofická encyklopédia Internetová encyklopédia filozofie (po anglicky) Elektronický slovník slovenských filozofov Wikisource (po francúzsky) Zdroje filozofických poznatkov


source: wikipedia

text: Benito Mussolini (* 29. júl 1883 Predappio, Romagna – † 28. apríl 1945, pri Miláne) bol vodca talianskeho fašizmu a v rokoch 19221943 fašistický diktátor v Taliansku. Mladosť Narodil sa v rodine kováča a učiteľky. Výchovy sa mu dostalo v saleziánskom kláštore, neskôr v učiteľskom inštitúte vo Forlì. Vo veku 17 rokov, roku 1900, vstúpil do Talianskej socialistickej strany (PSI). Roku 1902 odišiel do Švajčiarska, aby unikol pred vojenskou službou. Pracoval tam ako pomocný stavebný robotník. Medzi talianskymi emigrantmi sa formovali aj jeho politické názory a viedol syndikalistickú propagandu (združovanie sa do odborových organizácií). Keď ho doživotne vypovedali zo Švajčiarska, vrátil sa do Talianska, kde absolvoval základnú vojenskú službu. Potom vyučoval francúzštinu a neskôr bol novinárom. V rokoch 1909 – 1912 bol šéfredaktor socialistických novín La lotta di classe (Triedny boj), roku 1912 šéfredaktorom denníka socialistickej strany L'Avanti!. Napísal knihu Giovanni Hus, Il veridico (slovensky Ján Hus, Hlásateľ pravdy), ktorá vyšla v roku 1913 vo vydavateľstve Podrecca a Galantara v Ríme. Bola súčasťou vydavateľskej série „Mučeníci slobodného myslenia“ s deklarovaným úmyslom vzbudiť v čitateľoch „nenávisť k akejkoľvek forme duchovnej a profánnej tyranie“. Slovo „Pravda“ (veridico), ktoré pridal ako synonymum k Husovi, potom používal vo svojom pseudonyme vero eretico (skutočný heretik alebo naozajstný kacír), ktorými podpisoval svoje články v tomto období. Kniha bola viacej publicistická ako odborná. (V roku 1921, keď sa stal poslancom knihu odsúdil a po prevzatí vlády fašistami a podpísaní konkordátu Talianska a Vatikánu v roku 1929, kniha zmizla z knižníc a kníhkupectiev a zároveň bola znovu vydaná v anglickom preklade John Hus, New York: Albert and Charles Boni, 1929). Zo socialistickej strany a novín L'Avanti ho vylúčili, keď sa koncom roka 1914 stal prívržencom vstupu Talianska do prvej svetovej vojny. V novembri 1914 s peniazmi od francúzskej vlády založil nový denník Il Popolo d'Italia (Ľud Talianska). Po vstupe Talianska do vojny išiel dobrovoľne bojovať. Roku 1917 bol však ranený a musel opustiť vojenskú službu. Vzostup a fašistické Taliansko Doma sa znova venoval politike. Už v novembri 1914 vstúpil do milánskej časti Fasci d'azione rivoluzionaria internazionalista (Zväzky revolučných internacionalistických akcií), čo boli syndikalistickí socialisti, ktorí boli za vstup Talianska do prvej svetovej vojny). Po vojne, vo februári 1919, Mussolini založil pod názvom Fasci di Combattimento (Bojové zväzky), prvé ozaj fašistické skupiny - predchodcu toho, čo dnes nazývame fašisti (z talianskeho fasci =zväzky). Z Fasci di Combattimento neskôr vznikla fašistická strana a Mussolini sa stal jej vodcom. Fašisti získavali podporu vďaka neutešenej situácii krajiny po prvej svetovej vojne (politický chaos, nezamestnanosť a pod.). Bojové družiny fašistov („zväzky“) organizovali aj krvavé útoky proti predstaviteľom demokratickej verejnosti. V takejto atmosfére teroru Mussolini čoskoro získal spojencov medzi podnikateľmi. 15. mája 1921 sa stal poslancom. Na jeseň 1922 už Mussolini otvorene žiadal účasť svojej strany vo vláde. Koncom októbra 1922, spolu s ďalšími predákmi fašistického hnutia, zorganizovali tzv. Pochod na Rím, pochod „zväzkov“ do hlavného mesta, ktorý sa skončil tak, že kráľ Mussoliniho požiadal o vytvorenie novej vlády. Najprv v nej Mussolini, ako najmladší predseda vlády v talianskych dejinách, mal len štyroch ministrov, ale volebný zákon z roku 1924 a niekoľko výnimočných opatrení z rokov 1925 – 1927 (o. i. zavraždenie socialistického vodcu Giacoma Matteotiho v júni 1924, vyhlásenie diktatúry v januári 1925, zrušenie slobody tlače v decembri 1925, zavedenie korporatívneho systému v roku 1926) umožnili ovládnutie politiky a hospodárstva Talianska fašistami. Nakoniec v roku 1929 získali podporu aj katolíckej cirkvi (tzv. Lateránske zmluvy). Formálne však Taliansko ostalo monarchiou s kráľom. Nastalo obdobie perzekúcie všetkých demokratov v krajine, dobyvačná politika (útok na Korfu 1923, obsadenie Etiópie 1935, podpis paktu s Hitlerom proti Kominterne roku 1937, účasť na mníchovskej dohode roku 1938, podpis spojenectva s Hitlerom roku 1939, obsadenie Albánska roku 1939). Druhá svetová vojna Mussolini napokon zatiahol svoju krajinu do druhej svetovej vojny, keď roku 1940 vstúpil s Hitlerom do vojny proti Francúzsku a vypovedal vojnu Anglicku. V tom istom roku zaútočil Mussolini proti Grécku, ale neuspel, a Nemci museli Talianov roku 1941 v Grécku zachraňovať. Taliansko potom do roku 1943 (spolu s Nemeckom a Bulharskom) okupovali Grécko. Aj po prepadnutí Sovietskeho zväzu Taliani bojovali po boku Nemecka. Po neúspechoch v Grécku sa neúspechy Talianska kopili. 25. júla 1943 sa väčšina Mussoliniho kolegov (aj gróf Galeazzo Ciano, minister zahraničia a Mussoliniho príbuzný) obrátila proti nemu a na hlasovaní Veľkej fašistickej rady hlasovali proti nemu. Kráľ Viktor Emanuel III. nato vyšiel zo svojho dovtedajšieho ústrania, Mussoliniho odvolal a dal ho rýchlo zatknúť. Potom ho poslal do horského hotela Campo Imperatore v pohorí Gran Sasso v strednom Taliansku (Abruzzo) do úplnej izolácie (prakticky väzenia). Mussoliniho pád a smrť Mussoliniho nahradil Maresciallo d'Italia Gen. Pietro Badoglio, ktorý ihneď vyhlásil vo svojom slávnom prejave „La guerra continua a fianco dell'alleato germanico“ („Vojna pokračuje po boku nemeckého spojenca“), ale pritom v skutočnosti pracoval na dohode o kapitulácii, ktorú potom aj 8. septembra so spojencami podpísal. 12. septembra 1943 skupina hitlerovských výsadkárov na čele s Ottom Skorzenym uniesla Mussoliniho v spektakulárnej akcii z Gran Sasso. Akciu naplánoval generál Kurt Student. Mussolini potom v severnom Taliansku zriadil nemeckú bábkovú Taliansku socialistickú republiku (tzv. Republika Salò), pričom Mussolini býval v Gargnane. V tejto republike sa Mussolini vrátil ku svojim predošlým socialistickým a kolektivistickým názorom a nechal popraviť aj niektorých z fašistických vodcov, ktorí ho predtým „zradili“, vrátane Galeazza Ciana. V tomto období napísal aj svoje pamäte s názvom „Môj vzostup a pád“. 27. apríla 1945 popoludní pri dedine Dongo (jazero Como), tesne pred tým, ako spojenci dorazili do Milána, Mussoliniho spolu s vtedajšou partnerkou Clarettou Petacci chytili talianski partizáni, keď smeroval do Chiavenni, aby nastúpil do lietadla do Švajčiarska, kam chcel utiecť. O deň neskôr oboch popravili spolu s ich 16-členným sprievodom (väčšinou ministri a úradníci Talianskej socialistickej republiky). 29. apríla ich telá previezli do Milana a na námestí Piazzale Loreto nakoniec zavesili hlavami dole päť tiel na čerpaciu stanicu, kde do nich ľudia hádzali kamene. Mussoliniho pochovali v neoznačenom hrobe na milánskom cintoríne. Jeho telo bolo z hrobu nakrátko ukradnuté, ale potom roku 1950 previezli jeho pozostatky do rodného Predappia. Je tam pochovaný v krypte (jediná posmrtná česť preukázaná Mussolinimu). Krypta je lemovaná mramorovými "zväzkami" – fasces cum securibes - symbolmi antickej Rímskej republiky a fašizmu a na hrobke je jeho veľká mramorová busta. Referencie Literatúra HIBBERT, Christopher: Mussolini : Vzestup a pád Duceho. Praha : Argo, 2020. 343 s. ISBN 978-80-257-3349-3 MILZA, Pierre: Mussolini. Praha : Volvox Globator, 2013. 950 s. ISBN 978-80-7207-894-3 MALLETT, Robert: Mussolini in Ethiopia, 1919 – 1935 : the origins of Fascist Italy's African war. New York : Cambridge University Press, 2015. vii + 228 s. ISBN 978-1-107-09043-9 RIDLEY, Jasper: Mussolini. Praha : Themis, 2002. 418 s. ISBN 80-7312-007-0 HELAN Pavel: Duce a kacíř – Literární mládí Benita Mussoliniho a jeho kniha Jan Hus, muž pravdy. L. Marek, 2006. 399 s. ISBN: 80-86263-82-7, jazyk: český Iné projekty Talianske osobnosti druhej svetovej vojny Fašizmus Talianski ateisti Ministri vnútra Talianska Popravení politici Popravení zastrelením Predsedovia vlády Talianska Diktátori


text: Ontológia je filozofické učenie o bytí, filozofická disciplína, ktorá sa zaoberá bytím alebo súcnom ako súcnom. Predmetom ontológie je bytie. Za zakladateľa ontológie sa považuje Parmenides, zatiaľ čo slovo „ontológia“ vystupuje po prvý raz až začiatkom 17. storočia. Aristoteles sám hovoril o prvej filozofii a jeho nasledovníci o metafyzike. Ontológia ako učenie o súcne, čiže o tom, čo existuje, tvorí spolu s učením o božskom bytí od vzniku filozofie centrum metafyziky. Obidve tieto oblasti metafyzického myslenia sa v antike a v stredoveku nerozlišovali: ich spoločným predpokladom bolo, že každé súcno možno určiť len prostredníctvom výkladu božského bytia. Systematické vymedzenie ontológie v podobe vedy, to znamená v súvislosti s najvšeobecnejšími určeniami bytia, významami bytia a pojmami bytia sa nachádza v diele Ch. Wolffa Ontológia (1730). Pojem ontológia sa okrem filozofie používa aj v iných oblastiach, a to najmä v súvislosti so sémantickým webom a organizáciou poznania. Filozofické názory Georg Wilhelm Friedrich Hegel - Ontológia tvorí spolu s noetikou a teológiou celok. Ján Letz - Ontológia je súčasťou filozofie reality. Stoicizmus - Ontológia je učenie o bytí ako súčasť fyziky. Václav Černík - Ontológia je veda o formách a zákonoch vývinu objektívneho bytia. Iné projekty Externé odkazy FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok Ontology. A resource guide for philosophers Filozofia podľa predmetu


Opýtala som sa mužov, čím si ich žena zaručene získa. Toto sú tie najlepšie odpovede


source: CulturaX

text: Je možné vykonať operáciu brucha počas menštruácie Príprava na operáciu vyžaduje veľa času. Osoba musí podstúpiť sériu skúšok a zložiť určité testy. Všetky zozbierané certifikáty majú dobu platnosti. Operácia je naplánovaná na určitý deň a je ťažké ju odložiť, najmä ak sa uskutočňuje podľa kvóty a pre pacienta sa vykonáva bezplatne. Neexistuje zhoda v tom, či je možné operáciu vykonať počas menštruácie. Počas tohto obdobia je telo veľmi zraniteľné. Operácie brucha Počas menštruačného cyklu sa v ženskom tele vyskytujú rôzne zmeny. To všetko ovplyvňuje činnosť vnútorných orgánov. Imunita je tiež znížená. Hrozba vzniku zápalového procesu a šírenie infekcie – preto by sa chirurgický zákrok nemal vykonávať počas menštruácie. Obzvlášť nebezpečný je zásah do brušných orgánov a krčka maternice. Počas tohto obdobia sa telo stáva citlivým a silnejšie reaguje na bolesť. Preto môže byť potrebná veľká dávka anestézie. Pri menštruácii je chirurgický zákrok nežiaduci kvôli zníženej zrážanlivosti krvi. Mení svoje vlastnosti, aby rýchlo vyčistil maternicu, čo veľmi komplikuje prácu chirurga. Počas menštruácie krvný tlak klesá, čo tiež ovplyvňuje priebeh operácie. Pri menštruačnom toku vyjdú cenné mikroelementy, najmä hemoglobín. V dôsledku zníženia imunity sa môže vyskytnúť alergická reakcia. Nanovein Opuchy nôh, príznaky a metódy liečby Najťažšie sú brušné operácie. V priebehu nich sa vyreže veľká oblasť tkaniva. Po operácii bude pacient potrebovať dlhé rehabilitačné obdobie, takže lekári zvyčajne odložia dátum. znížená zrážanlivosť krvi vedie k riziku krvácania; zvýšené prísun krvi vedie k zápalovým procesom; v dôsledku zvláštností výmeny kolagénu budú jazvy drsné a škaredé; Z dôvodu týchto rizík chirurgovia zvyčajne tolerujú zákrok v 10 až 15 deň cyklu. Tento prístup znižuje pravdepodobnosť komplikácií na nulu a uľahčuje rehabilitačné obdobie. Chirurgický zákrok počas menštruácie je možný, ak je potrebný neodkladný zásah a od toho závisí život ženy. Pri laparoskopii sa na koži urobia malé rezy (nie viac ako 1-2 cm). Lekár do nich zavedie nástroje a riadi jeho manipulácie na monitore počítača. Napriek tomu, že laparoskopia sa ľahšie prenáša a vyžaduje si krátke rehabilitačné obdobie, lekári neodporúčajú zásah počas menštruácie. Verí sa, že laparoskopia sa najlepšie robí v siedmy deň cyklu – znižuje sa tým pravdepodobnosť straty krvi. Po zákroku môže byť menštruácia bohatá a sprevádzaná miernou bolesťou. Môže dôjsť k oneskoreniu. Ak poruchy cyklu trvajú tri mesiace, žena by sa mala poradiť s gynekológom: pravdepodobne mala hormonálne poruchy. Lekári sú podľa ich názoru jednoznační: ak neexistuje priame ohrozenie života a zdravia, operácia sa odloží do konca menštruácie. Pravdepodobné riziká za to nestoja. Gynekológovia neodporúčajú zákrok tri dni pred a počas menštruácie. Anestetici majú podobnú víziu. Počas "týchto dní" sa prah bolesti ženy znižuje. Telo môže vyvolať nepredvídateľnú reakciu na anestéziu: od veľmi slabej po silnú. Posledné slovo spočíva na chirurgoch. Túto operáciu vykonávajú a predvídajú možné komplikácie. Preto uprednostňujú presun plánovaných zásahov do iného obdobia. Aj malá strata krvi môže spôsobiť vážne poškodenie zdravia. Nanovein Kŕčové žily môžu byť zdedené Pred prípravou na chirurgický zákrok musí žena absolvovať nielen všetky vyšetrenia a vykonať testy, ale aj prediskutovať predpokladaný dátum zákroku. Ak pripadne na kritické dni, musíte zvoliť deň zálohy. To je však možné iba v prípade stabilného cyklu. Z dôvodu stresu a úzkosti sa menštruácia nemusí začať v pravý čas. V takom prípade musí žena upozorniť operujúceho lekára a prediskutovať s ním prenos operácie. Z tohto dôvodu sa však môžu vyžadovať opakované analýzy, pretože majú obmedzené trvanie. Nezanedbávajte svoje zdravie. Aj minimálna pravdepodobnosť komplikácií môže mať vážne následky. Výskyt akýchkoľvek problémov (menštruácia pokračovala včas, PMS alebo iné ochorenia) by sa mal prediskutovať s prevádzajúcim lekárom. Nebojte sa odložiť dátum operácie: naplánované operácie je možné vykonať kedykoľvek. Preto je lepšie počkať na kritické dni a neriskovať vaše zdravie.


text: Tričko s nápisom STAFF Vyberte si rýchlu a cenovo výhodnú variáciu na rozlíšenie zamestnancov od návštevníkov. V tričku s nápisom STAFF budú vaši zamestnanci rozoznateľný už z diaľky. Tričko s nápisom STAFF je neoddeliteľnou súčasťou profesionálne zorganizovanej akcie. 10 ks/balenie 4,25 €/ks 5,10 €/ks Tričko s nápisom SECURITY Vyberte si rýchlu a cenovo výhodnú variáciu na rozlíšenie zamestnancov zodpovedných za bezpečnosť návštevníkov. V tričku s nápisom SECURITY budú vaši zamestnanci rozoznateľný už z diaľky. Vyrobíme vám tričko podľa vašich predstáv. Môžete použiť firemné logo, vlastné obrázky, fotografie. Využite tričká, ako nosiče reklamy. Ochranná umývateľná rúška Rúško zabraňuje šíreniu kvapôčkovej infekcii do vzduchu. Bránia tomu, aby ste sa zbytočne dotýkali tváre. Dôležité, aby sme chránili seba, ale i životné prostredie, ale tiež môžeme obmedziť aj šírenie vírusu.


18.04.2019 09:15 Environetky 31.07 20:25 NEW YORK - Jedno z významných svetových centier módy uvažuje o radikálnej zmene. Chce zastaviť predaj pravých kožušín. História New Yorku sa od svojich prvopočiatkov spája práve s kožušníctvom. Aj na štátnej pečati New Yorku sú dva bobry, ktoré odkazujú na túto tradíciu, kedy prví osadníci z Holandska a Anglicka boli práve obchodníci s bobrími kožušinami. Do dnešných dní je New York lídrom na trhu s kožušinami v rámci USA, vyprodukuje sa tu až 80 percent všetkých kožušín v Štátoch. Tomu však bude možno čoskoro koniec. Mestská rada momentálne zvažuje zákaz produkcie aj predaja akýchkoľvek nových pravých kožušín na území metropoly. Tento návrh má vraj vysokú podporu. Zástupcovia kožušinového priemyslu sú však pobúrení, tvrdia, že o prácu by prišlo viac ako 1100 ľudí. Demokratická poslankyňa v newyorskom mestskom zastupiteľstve Lindy Rosenthal si však mysli, že "Krutosť si netreba pliesť s ekonomickým rozvojom. Kožušnícky priemysel závisí od násilia na nevinných zvieratách. To by nemala byť ničia oblasť podnikania," hovorí. Proti zákazu sa však otvorene postavila Nancy Daigneault, viceprezidentka Medzinárodnej kožušníckej federácie so sídlom v Londýne. Vyjadrila sa, že pokiaľ sa začne pri kožušinách rozhodne to nimi neskončí a obdobné zákazy sa budú ďalej pokúšať presadzovať v oblasti predaja vlny, kože aj mäsa. O zákaze predaja kožušín by sa malo v newyorskej mestskej rade rozhodovať v najbližších týždňoch. Ak sa tento návrh podarí presadiť, New York sa stane tretím mestom v USA bez kožušín v obchodoch. Prvým sa v tomto roku stalo San Francisco, druhým bude Los Angeles, kde je zákaz kožušín už schválený, ale vstúpi do platnosti až v roku 2021. WASHINGTON - Americký prezident Donald Trump vo včerajších hodinách vyhlásil, že zakáže v USA čoraz populárnejšiu aplikáciu TikTok po tom, čo americké úrady prejavili obavy, že táto sociálna sieť by mohla slúžiť ako nástroj pre čínsku spravodajskú činnosť. WASHINGTON - Ministerstvo financií USA v piatok v súlade s tzv. Magnitského zákonom uvalilo sankcie na vplyvnú polovojenskú skupinu so záujmami v regióne Sin-ťiang ležiacom na severozápade Číny, pričom ju obvinilo zo zneužívania Ujgurov a iných väčšinovo moslimských etnických skupín. CHICAGO - Na domácich dueloch klubu zámorskej hokejovej NHL Chicago Blackhawks už nemôžu fanúšikovia chodiť v prestrojení za indiánskych náčelníkov s typickými bohato zdobenými čelenkami z orlích pier či kožušín na hlavách.


text: Ryžovania zlata Žiaci našej školy sa dňa 4.mája zúčastnili interaktívneho workshopu tradičných remesiel ryžovania zlata a vodného mlynárstva. Podujatie sa uskutočnilo v rámci projektu environmentálnej výchovy ESD Duna/Dunaj za podpory programu Interreg V-A. Cieľom projektu je budovať vzťah detí k prírode, a to prostredníctvom environmentálnych vzdelávacích akcií priamo v prírode. Exkurzia Dropie Autor: Žiaci 4.E s p. učiteľkou Luckou Očenášovou ,,Po väčšinu histórie musel človek bojovať s prírodou, aby prežil; v tomto storočí si začína uvedomovať, že aby prežil, musí prírodu chrániť. "Jacques-Yves Cousteau Tento pravdivý výrok známeho francúzskeho ekológa a prieskumníka motivuje i nás v našom každodennom živote, aby sme urobili niečo pre našu planétu, pre lepší a krajší život na našej Zemi. V tomto duchu sa niesla i naša prvá tohtoročná exkurzia a to do centra environmentálnej výchovy v DROPIE. Autor: Žiaci 4.E s pani učiteľkou Luckou Očenášovou V októbri sme sa my, žiaci 4.E, rozhodli pustiť do veľkej výzvy - do súťaže, v ktorej bolo potrebné pracovať vyše pol roka. Bola to krásna čitateľská súťaž - Osmijankova literárna záhrada. Toto osemnáste kolo súťaže sa nieslo v duchu bezpečného zázemia - DOMOVA - miesta, ktoré máme všetci radi a kam sa utiekame. Autori súťaže pre nás pripravili osem príbehov z ôsmich krásnych detských kníh. Tieto knihy nám pani učiteľka krkolomne pozháňala v našich domácich či mestských knižniciach, dokonca i v kníhkupectvách a naše putovanie príbehmi sa mohlo začať. "Ak nemôžeme zdieľať šťastie s druhými, je to len polovičné šťastie." ( H. CH. Andersen) Tento dánsky rozprávkar, básnik, dramatik a prozaik mal určite pravdu, keď túto vetu vyslovil. Je stále aktuálna a pravdivá. Určite nevedel, že nielen jeho citáty sa stanú známe, ale aj jeho meno. Zanechal veľkú klenotnicu literárnych pokladov, ktoré sme sa rozhodli aj my oprášiť a znovu si ich pripomenúť. Dňa 22.4. 2022 sme sa rozhodli vzdať úctu tomuto spisovateľovi v podobe spoločne strávených chvíľ na Andersenovom večere.


prvý - LACNÉ CESTOVANIE @slovakboj13 – Torbole Beach – Spolu s @dronka_9 v sa plavíme na #lagodigarda prvý krát na #supboard dookola ... PUBLIKOVANÉ NA IG @slovakboj13 Torbole Beach @slovakboj13 – Spolu s @dronka_9 v 🇮🇹 sa plavíme na #lagodigarda ☀prvý krát na #supboard 🏄♂ dookola ⛰😍 . . . #supboard #supboarding #paddleboard #lagodigarda #italy #slovacinacestach #slovacivosvete #slovacivzahranici #explore #new #adventure #experience #homiesslovakia #tripujemecz SLEDUJ INSTAGRAM @slovakboj13 Kategórie Slováci a češi v zahraničí Značky adventure,beach,cesi v zahranici,dookola,dronka9,experience,explore,homiesslovakia,instagram,italy,krát,lagodigarda,new,paddleboard,plavíme,prvý,slovaci v zahranici,slovácinacestách,slovácivosvete,Slovácivzahraničí,slovakboj13,spolu,supboard,supboarding,Torbole,tripujemecz Jeden komentár @jaroslavkurtak – Shanghai, China – Moji rodičia sú prvý krát u nás na návšteve v Číne. A dnes ochutnali aj prvý krá... PUBLIKOVANÉ NA IG @jaroslavkurtak Shanghai, China @jaroslavkurtak – Moji rodičia sú prvý krát u nás na návšteve v Číne. A dnes ochutnali aj prvý krát japonskù kuchyňu. . . . . . . . . . . #rodicia #rodina #vylet #jedlo #cestujeme #cestounecestou #otecasyn #vnuk #mamaaja #slovakblogger #slovacivzahranici #slovakboy #japonsko #slovakgirl #snina #slovakmen #slovakwoman #najviac ... Čítať viac@jaroslavkurtak – Shanghai, China – Moji rodičia sú prvý krát u nás na návšteve v Číne. A dnes ochutnali aj prvý krá... Kategórie Slováci a češi v zahraničí Značky cesi v zahranici,cestounecestou,cestujeme,China,Číne,Dnes,instagram,japonsko,jaroslavkurtak,jedlo,krá,krát,laska,léto,mamaaja,Moji,najviac,Nas,návšteve,ochutnali,otecasyn,prvý,rodicia,rodina,Shanghai,slovaci v zahranici,Slovácivzahraničí,slovakblogger,slovakboy,slovakgirl,slovakmen,slovakwoman,snina,sù,vnuk,vychod,výlet,zábava,zazitky Jeden komentár


Příspěvek#1 » 1.2.2014, 18:25:35 Volám sa Matúš, mám 15rokov.Venujem sa programingu.Ovládam niekoľko programovacích jazykov ako napr. HTML,CSS (Základy),PHP,C#,Pawn (Srdcovka).Onedlho robím monitor. Po skončení 9ročníka pôjdem na grafickú školu kde sa budem naďalej venovať programingu a veciam okolo PC techniky. Rád hrávam vaše servery najmä Attomey.Skúsenosti z moderovaním mám. Moderujem nejaké úspešné fóra, bbcode ovládam (nič zložité). Na fóru som doteraz nebol tak často aktívny, ale to sa dúfam zmení (z prácou prichádzajú povinnosti).Určite nemám rád dnešné deti ktoré hneď plačú keď nedostanú čo chcú (veľa osôb na Attomey).Ak by sa dalo rád by som moderoval iba sekciu Metin2.Rád sa venujem moderovaniu aj FB stránok kde momentálne moderujem 220 000 a 50 000 stránku (dosť veľká komunita).Cez pracovné dni som aktívny prevažne cez obed a večer. Cez víkendy som aktívny od rána do večera. Hrávam aj hry ako MTA,SA-MP,FIFA 13.Niesom len počítačový maniak ale aj hrám futbal (profesionálne) za dva tími.Ovládam slovenský a český jazyk (Na gramatiku si potrpím iba ak je to dôležité).Pracoval som v jednom hernom hostingu ako technická a uživatelská podpora.Občas pracujem vo wordpresse. Ovládam angličtinu,čestinu,slovenčinu,ruščinu (trochu). Uznávam doterajšiu prácu moderátorov a členov herného tímu. Rád by som bol jedným z vás lebo ma to baví. Chyba dnešných ľudí je že za niečím vidia zisk alebo profit pre nich, nič by som nezneužíval.Herné meno je Blackrun, som komunikatívny a rád pomáham.Som bezúhonný, nikomu nenadržiavam... Začneš ako malé vľča, skončíš ako vodca svorky. 31.5 - odstúpenie z funkcie moderátora.


Súhrn činnosti a plány na rok 2016 v RZ Záhumnie. Vážení občania, dovoľte mi na začiatku môjho príspevku Vám popriať všetko najlepšie v Novom Roku 2016, najmä pevné zdravie. Chcel by som Vás poinformovať o činnosti RZ Záhumnie za uplynulý rok a taktiež oboznámiť s plánovanými akciami na tento rok. Mnohí z Vás sa zúčastňujete na našich podujatiach na rybníku, či už ako súťažiaci, alebo diváci a pevne dúfam, že Vás to teší tak, ako aj nás. Verím, že nám zachováte priazeň aj v budúcnosti. V roku 2015 sme do nášho rybníka nasadili 1154kg kapra, 300kg pstruha dúhového, 100kg amura a 250ks zubáča, o dĺžke 12-15cm. O tom že rybník je dobre zarybnený svedčí aj množstvo úlovkov, či už na pretekoch ktoré usporadúvame, ale aj na denných a ročných povoleniach pre nečlenov a samozrejme aj na povoleniach našich členov. Tieto údaje sa momentálne spracúvajú a rad Vás s nimi oboznámim v ďalšom vydaní ON.( Všetky povolenia vydané na lov v roku 2015, je treba odovzdať správcovi revíru do 15.januára 2016 Počas minulého roku sme dorobili úpravy okolo oddychovej zóny a podarilo sa nám vybudovať osvetlenie časti rybníka. Členovia RZ sa príkladne starali o poriadok a čistotu, kosenie areálu rybníka. Tu by som chcel spomenúť niekoľko najaktívnejších, a to: Miro Králik, Zdenko Markech, Jozef Markech, Emil Folajtár Peter Vavrinec, Jozef Kovačik ml., Jano Chrastek a veľa ďalších členov organizácie. Všetci majú veľkú zásluhu na fungovaní organizácie, či už na budovaní, alebo príprave a realizácie podujatí. Sme radi, že spolupráca sa darí aj s obecným úradom a starostom p. Pavlovičom. Nemôžem zabudnúť spomenúť aj úspechy našich členov a to menovite Marek Palkech a Peter Vavrinec, ktorí sa zúčastňujú prívlačových pretekov. Marek Palkech vyhral preteky v Šuranoch a spolu s Petrom sa umiestňovali v ďalších pretekoch na popredných miestach. Aj v roku 2016 máme v pláne kvalitné zarybnenie kaprom a pstruhom. Už robíme prípravy na preteky v love kapra, pri príležitosti dňa detí budeme robiť detské preteky a samozrejme aj prívlačové preteky v love dravcov. Keďže je o prívlačové preteky veľký záujem, rozhodli sme sa usporiadať preteky v prívlači aj v jarnom termine. V lete by sme chceli zorganizovať Rybársky deň pre členov a ich rodinných príslušníkov, priateľov a sponzorov, ktorí nám pomáhajú pri obohatení našich podujatí. Členovia organizácie sa rozhodli prostredníctvom starostu obce, osloviť potencionálnych rybárov z družobnej obce Šakvice. Verím, že sa to podarí a budeme môcť, zatiaľ neznámych priateľov privítať na našich podujatiach. Toľko v krátkosti o našej činnosti a plánoch na tento rok. Vidíme sa na rybníku Záhumnie priatelia. Autor článku : Norbert Michel


Na tejto stránke


source: fineweb

text: 5. medzinárodná vedecká konferencia BEZPEČNÉ SLOVENSKO A EURÓPSKA ÚNIA 10. – 11. november 2011, KOŠICE, Slovenská republika V dňoch 10. - 11. novembra 2011 sa v priestoroch VŠBM Košťova 1 uskutočnil piaty ročník medzinárodnej vedeckej konferencie pod názvom "Bezpečné Slovensko a EÚ", ktorá nadväzuje na tradíciu konferencií konaných pod názvom "Ochrana osôb a majetku" od roku 2001. Cieľom konferencie bolo zvýrazniť bezpečnostnú problematiku občanov a spoločnosti, s dôrazom na prevenciu kriminality v Slovenskej republike v kontexte vysokoškolského vzdelávania v bezpečnostných študijných programoch pri prelínaní sa do podmienok zjednotenej Európy a zabezpečenia Schengenského priestoru. Ochrana osôb a majetku sa stáva prioritnou záležitosťou za podmienok voľného pohybu osôb ako členov Európskej únie a migračnej vlny ostatných krajín do jej štruktúr. Sprievodným podujatím konferencie bolo slávnostné zasadnutie vedeckej rady VŠBM v Košiciach pri príležitosti 5. výročia vzniku VŠBM a zároveň 10. výročie bezpečnostného vzdelávania v Košiciach. Prvý deň konferencie bol venovaný plenárnemu zasadnutiu, kde si účastníci konferencie mali možnosť vypočuť množstvo zaujímavých a aktuálnych príspevkov, pričom prevyšovali príspevky zo zahraničia. Keďže sa príspevky plenárneho rokovania opätovné, ako to býva zvykom každý rok, stretli s veľkým ohlasom, čo malo za následok mierny časový sklz v harmonograme, dodatočné diskusie k nastoleným témam sa preniesli do večerného spoločenského posedenia. Druhý deň konferencie pokračoval rokovaním v troch samostatných, tématicky oddelených sekciách a to: Sekcia č. 1 - Riadenie bezpečnostných systémov, Sekcia č. 2 - Bezpečnosť a ochrana ekonomických záujmov a informácií, Sekcia č. 3 - Bezpečnosť v doprave a logistike a environmentálna bezpečnosť. Rokovania v sekciách sa okrem registrovaných účastníkov konferencie mali možnosť zúčastniť ako pedagógovia, tak aj študenti VŠBM. Copyright © 2011 Vysoká škola bezpečnostného manažérstva v Košiciach


Poskytovanie informácií


text: Hnevá vás, že musíte škrabať ľad z okna auta? Pozrite si týchto naozajstných nešťastníkov! Ak u nás napadne 0,5 cm snehu, vodiči nadávajú ako choré vrany, pretože si musia ráno privstať a odhrabať sneh zo svojho tátoša. Čo by potom robili, ak by sa zobudili do takej extrémnej zimy, že by auto nielenže nezbavili snehu a námrazy, ale že by ho pravdepodobne ani nenaštartovali? ManMagazin si pre vás pripravil galériu, v ktorej uvidíte, aká dokáže byť zima k dopravným prostriedkom naozaj krutá!


Požiadali ju, aby vopred zaplatila jednorazový vstupný poplatok a zapojila do siete 5 priateľov. Čím viac priateľov by do siete zapojila, tým viac peňazí by získala. Priatelia by takisto získali dodatočné príjmy, ak by prilákali 5 ďalších priateľov.


Zrieknutie sa: MinuPorno má politiku nulovej tolerancie proti d*etskej pornografii a inej ilegálnej pornografii.